1Справа № 335/667/19 2/335/1044/2019
РІШЕННЯ
03 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
представника позивача адвоката ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій,
ВСТАНОВИВ:
В січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго», в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за продану електроенергію в сумі 38 834,57 грн., пеню за період з 21.10.2017 року по 14.01.2019 року у розмірі 6 202,05 грн., втрати від інфляції за період з 21.10.2017 року по 14.01.2019 року у сумі 2 177,18 грн., 3 % річних у сумі 522,00 грн., судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.09.2017 року між ОСОБА_3 (далі по тексту виробник електроенергії, Споживач, позивач) та ПАТ «Запоріжжяобленерго» (далі по тексту-Електропостачальник, відповідач) укладено Договір № 01500004/4491-ДСГ про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» до договору про користування електричною енергією від 31.07.2014 року № 01500004/4491 (далі по тексту-Договір).
Відповідно до п. 2.1 Договору, Споживач зобовязалась продавати Електропостачальнику електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання обєктом електроенергетики (генеруючою установкою) Приватного домогосподарства, сонячні панелі якої встановлені на території приватного домогосподарства, величина встановленої потужності якої становить: з енергії сонячного випромінювання 10 (десять) кВт, з енергії вітру 0 (нуль) кВт, параметри якості якої відповідають вимогам державних стандартів, а Електропостачальник бере на себе зобовязання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим тарифом», встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством, в терміни, передбачені цим договором.
Відповідно до пункту 3.2.6 Договору передбачено, що Електропостачальник зобовязувався проводити розрахунки зі споживачем за «зеленим тарифом» у порядку, визначеному розділом 5 Договору.
Пунктом 5.5 Договору встановлено, що Електропостачальник щомісяця на перше число місяця, наступного за розрахунковим, фіксує покази приладу обліку. До 5 числа місяця наступного за розрахунковим, фіксує покази приладу. До 5 числа місяця наступного за розрахунковим, надає Споживачу звіт про покази приладу обліку, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії у відповідний період, який оформлено ОСОБА_2 приймання-передавання товару (електричної енергії) в двох примірниках, підписаних Електропостальником.
На виконання вказаних зобовязань п. 5.5 Договору, позивачем були передані звіти про покази приладу, складені та підписані ОСОБА_2 приймання-передавання електричної енергії.
Відповідно до пункту 5.5 Договору за період вересень 2017 року, квітень-жовтень 2018 року були підписані акти купівлі-продажу електроенергію, а саме: № 1 за вересень 2017 року у сумі 783,28 грн., сума до сплати 630,54 грн., № 1 за квітень 2018 року у сумі 7 021,12 грн., сума до сплати 5 652,00 грн., № 2 за травень 2018 року у сумі 9 416,28 грн., сума до сплати 7 580,11 грн., № 3 за червень 2018 року у сумі 9 332,82 грн., сума до сплати 5 875,39 грн., № 4 за липень 2018 року у сумі 7 298,62 грн., сума до сплати 5 875,39 грн., № 5 за серпень 2018 року у сумі 8 055,69 грн., сума до сплати 6 484,83 грн., № 6 за вересень 2018 року у сумі 4 081,07 грн., сума до сплати 3 285,26 грн., № 7 за жовтень 2018 року у сумі 2 252,82 грн., сума до сплати 1 813,52 грн.
Відповідно до п. 5.4 Додаткової угоди про внесення змін до Договору, встановлено, що оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Електропостачальником протягом 15 днів місяця, наступного за розрахунковим, за вирахуванням з вартості проданої Споживачем електричної енергії, як доходу Споживача, який підлягає оподаткуванню, суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які Електропостачальник, як податковий агент, сплачує (перераховує) до відповідного бюджету за своїм місцезнаходженням (реєстрації) на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби.
Ставки податку на доходи фізичних осіб та військового збору встановлюються згідно чинного законодавства України На момент укладання додаткової угоди ставка податку на доходи фізичних осіб складає 18 %, військового збору 1,5 %.
Електропостачальник повинен перерахувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення.
Однак в порушення п. 5.4 Додаткової угоди Електропостачальником оплата здійснена не була. Станом на 14.01.2019 року за Електропостачальником рахується заборгованість за продану електроенергію в сумі 38 834,57 грн.
Із п. 5.8 Договору вбачається, що у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, Електропостачальник зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
За період з 21.10.2017 року по 14.01.2019 року за прострочення платежу Електропостачальником рахується пеня у розмірі 6 202,05 грн., втрати від інфляції 2 177,18 грн., 3 % річних 522,00 грн.
Враховуючи те, що відповідач не сплатив позивачу суму за електричну енергію за договором, ОСОБА_3 вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 22.01.2019 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
22.02.2019 року представник відповідача надав відзив суду в якому виклав свої заперечення проти позову. Зазначає, що позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення заборгованості та штрафних санкцій 14.01.2019 року, а тому нарахування пені повинно здійснюватися з 14.01.2018 року. Просив відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за продану електроенергію у розмірі 763,14 грн., з яких є сума інфляційних нарахувань у розмірі 734,59 грн. та сума 3 % річних 28 грн. 55 коп. Зменшити розмір пені до 500 грн. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначив, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться в складному фінансовому становищі, на рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго» відсутні грошові кошти та відповідач не може розраховувати на кошти, що надходять на його рахунки, оскільки постановою державного виконавця від 22.09.2017 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт, а тому вказане перешкоджає виконанню підприємством свого обовязку із виконання умов договору. З урахуванням викладеного, представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» просив розстрочити виконання рішення суду щодо стягнення заявлених сум на 12 календарних місяців, зі сплатою сум щомісячно рівними частинами.
Також, представник відповідача надав до суду заперечення, в якому зазначив, що ознайомившись з розрахунком позивача суми інфляційних нарахувань у розмірі 2 177,18 грн., було виявлено арифметичні помилки та встановлено, що сума інфляційних нарахувань, яку необхідно стягнути з відповідача складає 1 442,59 грн. Крім того, відповідач не погоджується з сумою 3 % річних, оскільки вважає, що розрахунок вказаної суми також є неправильним. При задоволенні суми витрат на правову допомогу представник відповідача просив врахувати принцип пропорційності та інтереси ПАТ «Запоріжжяобленерго», який не має нести надмірний тягар, якщо позивач залучив адвоката до справи, у звязку з чим, зменшити витрати на правову допомогу до розміру 500,00 грн.
18.03.2019 року представник позивача надала суду відповідь на відзив ПАТ «Запоріжжяобленерго», в якому позивач просить суд зменшити розмір пені на 585,16 грн., оскільки погоджується із думкою представника відповідача щодо стягнення її в межах строку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Таким чином, з урахуванням уточнення ОСОБА_3 просить суд стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на її користь заборгованість за продану електроенергію в сумі 38 834,57 грн., пеню в межах 6-місячного строку за період з 14.07.2018 року по 14.01.2019 року у розмірі 5 616,89 грн., втрати від інфляції за період з 21.10.2017 року по 14.01.2019 року у сумі 2 177,18 грн., 3 % річних у сумі 522,00 грн., судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог, викладених у письмовій відповіді на відзив наполягала у повному обсязі, просила суд позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні з позовними вимоги ОСОБА_3 погодився частково, підтримав письмовий відзив та письмові заперечення на позовну заяву, просив суд ухвалити рішення з урахування вказаних документів.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
27.09.2017 року між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_3 укладено Договір № 01500004/4491-ДСГ про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» до договору про користування електричною енергією від 31.07.2014 року № 01500004/4491. Також сторони уклали Додаткову угоду № 1 для внесення певних змін до Договору від 27.09.2017 року № 01500004/4491-ДСГ про купівлю-продаж електричної енергії за „зеленим тарифом до договору про користування електричною енергією від 23.05.2018 року.
За умовами Договору, Споживач бере на себе зобовязання продавати Електропостачальнику електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання обєктом електроенергетики (генеруючою установкою) приватного домогосподарства, сонячні панелі якої вмонтовані (встановлені) на даху будинку, величина встановленої потужності якої становить 10,0 кВт, з енергії вітру 0 (нуль) кВт, параметри якості якої відповідають вимогам державних стандартів, а Електропостачальник бере на себе зобовязання купувати у споживача електричну енергію за „зеленим тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством, в терміни, передбачені цим договором (пункт 2.1).
Пунктами 3.2.1., 3.2.6., 3.2.7. Договору передбачено, що відповідач зобовязаний: купувати у позивача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; проводити розрахунки з позивачем за «зеленим» тарифом у порядку, визначеному розділом 5 цього договору; надавати позивачу в терміни, обумовлені змістом п. 5.4 договору, підписані в двох примірниках, акти приймання-передавання товару (електричної енергії) та купівлі-продажу електроенергії.
Позивач згідно з п. 3.3.1. Договору має право на отримання оплати за відпущену відповідачу електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством.
Пунктом 5.4 Договору (в редакції Додаткової угоди) передбачено, що оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Електропостачальником протягом 15 днів місяця, наступного за розрахунковим, за вирахуванням з вартості проданої Споживачем електричної енергії, як доходу Споживача, який підлягає оподаткуванню, суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які Електропостачальник, як податковий агент, сплачує (перераховує) до відповідного бюджету за своїм місцезнаходженням (реєстрації) на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби. Електропостачальник повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви повідомлення.
Відповідно до п. 5.8 Договору, у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим Електропостачальник зобовязаний сплатити Споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Позивач зобовязання за Договором виконала в повному обсязі, а саме продала електричну енергію відповідачу, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії № 1 за вересень 2017 року, №№ 1-7 за квітень-травень 2018 року.
Як вбачається з положень ст.ст. 509, 525 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до положень ст.ст. 546, 549, 551 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
З матеріалів справи встановлено, що договором, який був укладений між сторонами, передбачено стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з боку відповідача. Крім того, під час розгляду справи встановлено факт несвоєчасного здійснення оплати відповідачем вартості придбаної електричної енергії.
Суд, перевіривши здійснені позивачем розрахунок пені у розмірі 5 616,89 грн., який складено в межах 6-місячного строку, а саме за період з 14.07.2018 року по 14.01.2019 року, розрахунок інфляційних нарахувань у розмірі 734,59 грн. та розрахунок суми 3 % річних у розмірі 522,00 грн., доходить висновку про їх правильність та обґрунтованість.
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за придбану електричну енергію згідно з умовами договору, що визнається відповідачем у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 38 834,57 грн. заборгованості за продану електроенергію, в сумі 5 616,89 грн. нарахованої пені, в сумі 2 177,18 грн. втрат від інфляції та у сумі та 522, 00 грн. 3 % річних.
Суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені, оскільки розмір пені не перевищує загальний розмір заборгованості за проданою електроенергією. Крім того, стягнення пені за прострочення платежу Електропостачальником, є заходом відповідальності, спрямованим, насамперед, на забезпечення належного виконання договірних зобовязань.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн., суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.
За змістом ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Участь адвоката, як представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено додатком № 1 до Договору на надання правової допомоги від 10.01.2019 року, актом прийому-передачі наданих послуг за договором на надання правової допомоги від 10.01.2019 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1401 від 14.01.2019 року на суму 1 500,00 грн., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та відповідним ордером.
Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміром позовних вимог, оскільки справа не є складною, не потребує значного часу на виконання робіт, тому на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу суд вважає, що підлягає зменшенню до 1 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Крім того, за змістом ст.ст. 217, 373 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання, про що зазначає в рішенні. Проте суд може розстрочити виконання рішення суду у виняткових випадках, і за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).
Із матеріалів справи вбачається, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованості за продану електроенергію в сумі 38 834,57 грн., 5 616,89 грн. нарахованої пені, 2 177,18 грн. втрат від інфляції та 522, 00 грн. 3 % річних. Представник відповідача позов у судовому засіданні визнав частково, а невиконання зобовязання обґрунтовував відсутністю у відповідача коштів. Про винятковість випадку, який надавав би суду підставу для розстрочки виконання рішення суду, відповідач суду не повідомляв.
За викладених обставин, суд вважає недоведеним наявність виняткових обставин, які надають суду право розстрочити виконання рішення суду. Захищаючи права одних осіб, суд не вправі при цьому порушувати права інших осіб, зокрема позивача.
Таким чином, беручидо уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозвязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.
Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 03 квітня 2019 року.
Повний текст рішення виготовлено 08 квітня 2019 року.
Суддя В.О. Макаров