ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/4266/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/2598/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

заявник головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Діхтяренко Володимир Олександрович

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми в складі судді Котенко О.А. від 28 лютого 2019 року, постановлену у м. Суми Сумської області,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Діхтяренко В.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа мотивуючи вимоги тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться виконавче провадження 52340866 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 567250,28 грн.

Вказував, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, а тому просив застосувати до нього захід забезпечення виконання рішення суду.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 лютого 2019 року подання головного державного виконавця Діхтяренка В.О. задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на строк до виконання зобов`язань за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 вересня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 535760,01 грн, 23107,26 грн пені, 8383,01 грн судового збору.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановляючи ухвалу, суд не урахував, що обмеження у праві виїзду за кордон може бути застосоване до боржника лише у разі наявності доказів про свідоме злісне ухилення боржника від виконання рішення суду, проте державний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 умисних діянь спрямованих на невиконання обов`язку за рішенням суду.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне територіальне управління юстиції у Сумській області зазначило, що оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим, а тому просило залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення державного виконавця Діхтяренка В.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться виконавче провадження №52340866 з виконання виконавчого листа №592/4266/16-ц, виданого 19 вересня 2016 року Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 567250,28грн.

23 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 5). Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

05 червня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 6).

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитом, наданим Большунову А.В. в іноземній валюті і на неї розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с. 7-8).

Державним виконавцем встановлено, що інше майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє, пенсію боржник не отримує. З`ясовано, що боржник працює у ТОВ «ІНКРІС-АГРО» за адресою: АДРЕСА_2 Полтава АДРЕСА_3 .

15 серпня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено ТОВ «ІНКРІС-АГРО» (а.с. 20).

Проте постанова про звернення стягнення на заробітну плату повернулась за закінченням терміну зберігання (а.с. 21). 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 звільнився з ТОВ «ІНКРІС-АГРО» за угодою сторін, при цьому за час роботи заборгованість за рішенням суду не погашав.

06 червня 2018 року до відділу примусового виконання рішень надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що він не працює, але не має статусу безробітного, майна для погашення заборгованості також не має, зазначає, що невиконання рішення суду відбувається через об`єктивні причини. Доказів щодо наявності таких причин невиконання рішення суду протягом тривалого часу боржник не надав.

Встановивши, що з часу відкриття виконавчого провадження 23 вересня 2016 року ОСОБА_1 не вжив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, сума заборгованості, яка була стягнута з нього за рішенням суду, не зменшилася, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 цього Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, тобто коли боржник має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для обмеження заявника у праві виїзду за кордон був встановлений факт ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду зі сплати заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у виконавчому провадженні №52340866.

Боржник не спростував висновку суду про те, що з часу відкриття виконавчого провадження - 26 вересня 2016 року він не вчинив жодної проплати на погашення заборгованості навіть коли перебував у трудових відносинах ТОВ «ІНКРІС-АГРО» і мав доходи, що підтверджує вчинення ним бездіяльності, яка полягає у свідомому невиконанні ним обов`язку встановленого рішенням суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що знав про відкрите виконавче провадження, але про своє працевлаштування виконавця не повідомляв, навіть про останнє, де він працює з січня 2019 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість клопотання державного виконавця про забезпечення виконання судового рішення шляхом тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Заявлені у апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 щодо недоведеності факту свідомого ухилення від виконання рішення суду жодними доказами не підтверджені і спростовуються матеріалами справи, а отже висновків суду першої інстанції не змінюють.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування ухвали суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 22 травня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : О.Ю. Кононенко

О.І. Собина