Справа № 130/1301/19
Провадження № 22-ц/801/1859/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 рокуСправа № 130/1301/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 130/1301/19 за позовом ОСОБА_1 до начальника слідчого відділення Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича, Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 липня 2019 року про повернення позовної заяви, постановлену у складі судді Шепеля К.А.,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 1 липня 2019 року звернувся до суду з позовом до начальника слідчого відділення Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича, Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, в якому просив :

- визнати порушення відповідачами з поліції статей 19, 25 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати неможливість оскарження тяганини з боку відповідачів з поліції та їх відповіді на скарги позивача в порядку вимог статті 303 КПК України у зв`язку з не охоплюванням цією статтею таких скарг-вимог;

- визнати, що скарга позивача на тяганину в досудовому розслідувані підтверджена Жмеринською місцевою прокуратурою;

- визнати, що відповідь начальника слідчого відділення Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Вінницької області Олексюка Володимира Васильовича від 18 червня 2019 року № 8204/212/03-2019 не відповідає вимогам статті 220 КПК України щодо строків надання такої відповіді та є формальною та безпідставною;

- стягнути з Держави Україна на користь позивача 50000 грн шкоди.

У позовній заяві зазначив дослівно, що «протягом трьох років звертався до відповідачів на підставі Закону України «Про звернення громадян», КПК України та отримує всупереч цих законів відписки на його заяви про тяганину з боку посадових осіб при проведенні досудового слідства».

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 липня 2019 року позовна заява була залишена без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 175 ЦПК України.

В ухвалі судді, зокрема, було вказано, що в позовній заяві відсутнє повне найменування суду першої інстанції, до якого подається заява, позивач у заяві посилається на загальні статті ЦК України про відшкодування шкоди, проте не вказує та не обґрунтовує, яка саме шкода йому заподіяна матеріальна чи моральна; в позовній заяві не вказаний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позивач вказував на те, що він звільнений від сплати судового збору, однак всупереч вимог ст. 177 ЦПК України не додав до позовної заяви документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та не зазначив підстав такого звільнення.

Позивачу надано строк для усунення вищевказаних недоліків.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 подав заяву, в якій вказав найменування суду першої інстанції, зазначив підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», зазначив у вимозі до Держави Україна в особі Державного казначейства про стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн. На виконання вимог щодо викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги дослівно повторив виклад позовної заяви та зазначив, що викладає обставини як він їх бачить та вважає, що іншим учасникам справи чудово зрозуміло, про що його позов.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , повернуто позивачеві, з підстав передбачених ст. 175 та 44 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач лише частково виконав вказівки суду, а також допустив зловживання процесуальними правами.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги ОСОБА_1 про визнання неможливості оскаржувати бездіяльність зазначених в кримінальних провадженнях посадових осіб на підставі вимог статті 303 КПК України у зв`язку з тим, що такі вимоги не охоплюються вимогами цієї статті; визнання незаконними та формальними дії та бездіяльність зазначених посадових осіб в цих правовідносинах, мають штучний характер та є завідомо безпідставними, оскільки не є оспорюваним правом, або таким, що підлягає захисту, адже порядок оскарження дій чи бездіяльність посадових осіб чітко визначена чинним КПК України (Глава 26 Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування). Звернення вкотре ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України фактично нівелює завдання цивільного судочинства, визначені діючим ЦПК України. За статистичними даними роботи Жмеринського міськрайонного суду за допомогою автоматизованої системи документообігу КП «Д-3», встановлено , що позивач ОСОБА_1 протягом 2018 2019 років звертався до Жмеринського міськрайонного суду 90 разів із позовами різного характеру. Із даної кількості справ суддями Жмеринського міськрайонного суду за цей період розглянуто 82 справи з тотожними або аналогічними позовами ОСОБА_1 до Держави Україна з ухваленням судового рішення. В тому числі і до посадових осіб Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області.

Суд дійшов висновку, що така процесуальна поведінка сторони, є такою, що характеризується надмірною процесуальною активністю особи, повторними зверненнями до суду з тотожними або аналогічними позовами з метою переслідування процесуального опонента, надокучання йому та спричинення йому фінансових витрат є зловживанням процесуальними правом на позов, а пред`явлений позов носить завідомо безпідставний та має очевидно штучний характер.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції не вказав, які саме вимоги його ухвали від 02 липня 2019 року не виконав позивач, при цьому розпочав розгляд його позову по суті без відкриття провадження у справі.

Від Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Інші учасники справи правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що в ухвалі Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 липня 2019 року суд вказав на недоліки позовної, поданої ОСОБА_1 01 липня 2019 року та попередив позивача про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

ОСОБА_1 подаючи позовну заяву в новій редакції 08 липня 2019 року, лише частково виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а саме вказав найменування суду першої інстанції, зазначив підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», зазначив у вимозі до Держави Україна в особі Державного казначейства про стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн.

В іншій частині позивач повторив зміст попередньо поданої позовної заяви, зазначивши, що виклав обставини позову так як він їх бачить, і що на його думку, інші учасникам розгляду справи зрозуміла суть позову.

Статтею 175 ЦПК України встановлені вимоги як щодо форми, так і до змісту позовної заяви.

Зокрема вимогами цієї норми передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 N 2 суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти.

При цьому, підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Позовні вимоги відповідають предмету позову.

Тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко вказати на порушення її права та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що тривалий час звертався до відповідачів на підставі Закону України «Про звернення громадян» щодо бездіяльності посадових осіб при проведенні досудового слідства, на які не отримав відповіді, яка відповідає нормам закону.

Обставини направлення відповідних звернень, їх адресат, зміст, предмет відповідних звернень, дата, наслідки розгляду позивачем не наведені.

В чому виразилося порушення його прав за наведених обставин, пов`язаність обраного способу захисту із предметом спору не вказані.

Позивач пред`явив вимоги до декількох відповідачів, однак не конкретизував, в чому полягає порушення його прав кожним із них, при цьому матеріально-правова вимога пред`явлена лише до одного відповідача Держави Україна в особі Державного казначейства України про стягнення моральної шкоди. Матеріально-правових вимог до інших відповідачів позовна заява не містить.

Позивачем не зазначені докази на підтвердження обставин позову.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава - учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом із тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У позовній заяві, поданій на виконання вимог ухвали без руху ОСОБА_1 цих недоліків своєї позовної заяви не усунув.

Відповідно до частин першої третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З підстав невиконання ОСОБА_1 вимог ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 липня 2019 року у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви з цих підстав.

Водночас суд першої інстанції також зазначив як підставу повернення позовної заяви, зловживання заявником процесуальними правами, яке полягає у поданні до суду завідомо безпідставного позову, який має очевидно штучний характер.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Проте, оскаржувана ухвала не містить належного обґрунтування для застосування положень ст. 44 ЦПК України за наведеної підстави, виходячи з чого, висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви ще і з підстав зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами є необґрунтованими.

Однак, оскільки вказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення зазначеного питання, сама по собі ця підстава не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви від 09 липня 2019 року.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник