Справа № 466/9831/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Назаркевич Ю.В.

з участю представника

позивача Брикси Р.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів , -

в с т а н о в и в :

11.12.2018р. Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувати з відповідача аліменти на його утримання на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передана дитина у твердій грошовій сумі - 2027 грн. щомісячно, що підлягає індексації згідно закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.18 р. і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати позивач також просить покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що малолітній ОСОБА_3 з вересня 2015 року проживає та виховується у приватній організації «Дитячий будинок «Благодать». До того він проживав з матір'ю в будинку у АДРЕСА_1. За вказаною адресою умови для проживання дитини відсутні, мати зловживала алкоголем, не виконувала обов'язки по догляду за сином, не займалась його вихованням, у 8-річному віці у дитини не було свідоцтва про народження, він не приступив до навчання у загальноосвітній заклад, внаслідок чого був переданий у дитячий будинок.

З матір'ю дитини , ОСОБА_2, неодноразово проводились профілактичні роботи, їй роз'яснено відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, однак вжиті службою у справах дітей заходи не дали позитивних результатів. Мати і надалі дитиною не цікавиться, не відвідує сина, матеріально не забезпечує, не забезпечила належні умови для проживання у помешканні. На засідання комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 не з'явилась, жодних пояснень з цього приводу не надала. Батько дитини, ОСОБА_4 , записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Внаслідок викладеного, адміністрація дитячого будинку звернулась до служби у справах дітей Шевченківського району з проханням щодо звернення до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , що буде відповідати інтересам дитини.

Зважаючи на викладене, те що мати самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, покладених на неї чинним законодавством України, не співпрацює з органом соціального захисту, змушені звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача Брикса Р.З. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові та просив позов задовольнити. Крім того зазначив, що відповідач не може позитивно впливати на виховання і розвиток дитини, оскільки зловживає алкоголем, веде неналежний спосіб життя. З моменту поселення сина у дитячий будинок мати не намагалась змінити свій спосіб життя, працевлаштуватись, створити елементарні умови для спільного проживання з дитиною. Не зверталась ОСОБА_2 і з заявою щодо повернення їй сина. Крім того наголосив, що дитині було видано свідоцтво про народження лише у 2015 році, оскільки з 2007 року мати не зверталась в органи РАЦС. До 8 років дитина не ходила в школу, у неї немає зареєстрованого місця проживання. Мати повністю усунулась від виконання своїх обов»язків, що порушує права дитини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що працює у дитячому будинку, де проживає малолітній ОСОБА_3 . Відповідач близько 4 років не цікавиться сином . .Щодо біологічного батька дитини йому нічого не відомо. Мати відвідувала дитячий заклад лише двічі. Зокрема, один раз її приводила бабця дитини для того, щоб мати бачила, де проживає син . Другий раз адміністрація з власної ініціативи розшукувала ОСОБА_2, оскільки була можливість організувати проживання та оздоровлення дитини в сім»ї в Італії. Відтак, була потрібна нотаріальна згода матері на виїзд дитини за кордон. З власної ініціативи мати жодного разу не приходила до сина, самоусунулась від його виховання. Відвідують ОСОБА_3 лише його бабуся та тітка. Задоволення позову буде в повній мірі відповідати інтересам дитини, оскільки дитина може бути усиновленою та проживати в належних умовах.

Відповідач ОСОБА_2 з»явилась в підготовче засідання. В подальшому, в судове засідання повторно не з'явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подала відзив на позовну заяву. Оголошення про виклик відповідача до суду розміщене на сайті суду.

Заслухавши пояснення представника позивача Бриксу Р.З., свідка ОСОБА_5 дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у приватній організації «Дитячий будинок «Благодать» з вересня 2015 року проживає та виховується малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про народження, матір'ю останнього є ОСОБА_2 - відповідач по справі.

До поміщення у дитячий будинок, дитина проживала у АДРЕСА_1, що стверджується довідкою ЛКП Північне-411 від 27.11.2017р. Із акту обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією служби у справах дітей Шевченківської РА вбачається,що за вказаною адресою були відсутні умови для проживання дитини. Також встановлено, що за час їх спільного проживання, мати ОСОБА_2 зловживала алкоголем, не виконувала обов'язки по догляду за сином, не займалась його вихованням, у 8-річному віці він не приступив до навчання у загальноосвітній заклад. За заявою матері, у зв'язку з важким матеріальним становищем та відсутністю умов для проживання, малолітній ОСОБА_3 був переданий у дитячий будинок «Благодать».

За час перебування у вказаній установі, мати відвідувала його лише декілька разів, востаннє у січні 2018 року. Відповідач не цікавиться умовами проживання та виховання дитини, його життям і потребами. При цьому з матір'ю неодноразово проводились профілактичні бесіди, їй роз'яснено відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, однак вжиті службою у справах дітей заходи не дали позитивних результатів. На засідання комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 не з'явилась, жодних пояснень з цього приводу не надала.

Зважаючи на викладене, слід прийти до висновку, що відповідач ОСОБА_2 самоусунулась і не цікавиться дитиною.

При цьому встановлено, що батько дитини записаний згідно вимог ст. 135 Сімейного кодексу України.

Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Також суд враховує наданий органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації висновок від 09.11.18р. № 2608-916 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у процесі розгляду справи здобуто достатньо доказів ухилення відповідачки від виконання нею своїх батьківських обов'язків, що дає підстави до задоволення позову в частині вимоги про позбавлення її батьківських прав .

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог, та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне забезпечення та стан здоров'я малолітнього ОСОБА_3.

Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, та з відповідачки слід стягувати на утримання дитини ОСОБА_3, 2007 р.н. аліменти на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде переданий ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 200 ( однієї тисячі двохсот ) грн. щомісячно , що підлягає індексації згідно закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.18 року , дати поступлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_2 слід стягнути в користь держави 768,40 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення щодо вимоги про сплату аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 49, 76, 81,95,263,265 ЦПК України, 7,9,142,155,164,166,182 Сімейного Кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде переданий ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі - 1 200 ( однієї тисячі двохсот ) грн. щомісячно , що підлягає індексації згідно закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.18 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Позивач: Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради, м. Львів вул. Липинського, 11.

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_2, зареєстрована АДРЕСА_1 ІДН НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима