Дата документу 17.04.2019 Справа № 2-2541/11
У Х В А Л А

17 квітня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 2-2541/11

Провадження №22-ц/807/1269/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2019 року в складі судді Жукової О.Є. в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Чернявської Ганни Юріївни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Чернявської Ганни Юріївни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2019 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Чернявської Г.Ю. щодо відкриття виконавчого провадження № 57204310.

Зобов'язано державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя головного територіального управління юстиції, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 57204310, усунути порушення та поновити порушені права ОСОБА_1 шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 57204310 від 12 вересня 2018 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження в справі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 лютого 2019 року справу призначено до розгляду.

15 квітня 2019 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення Постанови державного виконавця Чернявської Г.Ю. про звернення стягнення на заробітну плату від 26.10.2018 року за виконавчим провадженням № 57204310; заборонити Олександрівському ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо стягнення на доходи ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 57204310 до набрання законної сили судового рішення за результатами розгляду справи № 2-2541/11, провадження № 22-ц/807/1269/19.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За роз'ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

ОСОБА_1 в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає наступне. Згідно постанови державного виконавця Чернявської Г.Ю. про звернення стягнення на заробітну плату від 26.10.2018 року за ВП № 57204310 здійснюється відрахування із доходів ОСОБА_1 щомісяця 20%. На даний момент вона знаходиться в складній життєвій ситуації, тому утримання 400 грн. щомісяця сильно позначається на якості життя її сім'ї. У разі залишення ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2019 року без змін їй, як скаржнику, доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути свої кошти, які були стягнуті в ході примусового виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 26.10.2018 року

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2011 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 412 510 грн. 50 коп. та 29.10 2012 року судом видано виконавчий лист.

Рішення суду набрало законної сили та виконавчий лист перебуває на стадії виконання.

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Чернявської Г.Ю.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі змістом чинного ЦПК України розгляд таких заяв відноситься до Розділу VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Як роз'яснено в п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано питання зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій.

Повноваження суду при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості забезпечення судом скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця шляхом забезпечення позову зупиненням постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, зобов'язанням ВДВС вчиняти будь-які дії щодо стягнення на доходи. За приписами норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій справі.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260-261, 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка