РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6233/18

Провадження № 2/643/828/19

11.02.2019 Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Букреєвої І.А., за участю секретаря Саілян Д.В., позивача ОСОБА_1. представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства " УКРСОЦБАНК " , Державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області ОСОБА_4 , третя особа : Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та відновлення права власності ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом та просив суд : Скасувати Рішення про державну реєстрацію та їх обтяження , прийняте державним реєстратором ОСОБА_4, Зміївська міська рада, Харківської області та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності записів номер запису про право власності: 25737225 від 12.04.2018 р., номер запису про обтяження: 25737264 від 16.04.2018 р., номер запису про обтяження: 25737281 від 16.04.2018 р., номер запису про іпотеку 25737297 від 16.04.2018 р ., номер запису про іпотеку: 25737324 від 16.04.2018 р. Відновити право власності шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру 107 загальною площею 53,5 по вулиці Дружби Народів, будинок 238-А в місті Харкові на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 02.06.2008 р. Московською районною в м.Харкові радою від 27.05.2008р. на підставі Рішення Виконавчого комітету Московської районної в м.Харкові ради від 27.05.2008 року номер 166/55, право власності на яку зареєстровано згідно з витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №19295028, виданого КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» 24.06.2008 р., реєстраційний номер: 23477309, номер запису: 93602 в книзі:1»

В обгрунтування позову навів наступне. Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 02.06.2008 р., право власності на яку зареєстровано реєстраційний номер: 23477309, номер запису: 93602 в книзі: 1». В зазначеній квартирі зареєстровані та мешкають: він, дружина та малолітні діти : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Це житло є єдиним місцем мешкання та нерухомої власності сімї .

19 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ "УКРСОЦБАНК", укладено договір кредиту №861/27/39-18/7-130 за умовами якого банк надав кредит в розмірі 53 746,00 швейцарських франків. Договором про внесення змін №861/37/39-19/8-163 від 16 липня 2008 року до Іпотечного договору №861/27/39-19/7-176 від 19 жовтня 2007 року зазначена квартира передана в іпотеку. 08 травня 2018 року позивачу стало відомо про вибуття з його права власності майна - квартири АДРЕСА_1. Новим власником майна за Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 123298174 від 08.05.2018 р. зазначено ПАТ «Укрсоцбанк . Рішення про державну реєстрацію та їх обтяження прийняте державним реєстратором ОСОБА_4, Зміївська міська рада. Харківської області. Підставою виникнення права власності є вказаний іпотечний договір.

Позивач стверджує , що будь-якої письмової вимоги про усунення порушення від Іпотекодавця не отримував , а тому порушені вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» , де визначено, що в разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодавець надсилає іпотекодержателю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. ОСОБА_8 реєстратор не перевірила надходження іпотечного повідомлення .

З урахуванням змісту договору кредиту від 16.07.2008 року та договору кредиту від 19.10.2007 року строк позовної давності пропущено.

Крім того, діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено стягнення на предмет іпотеки відчуження без згоди власника.

Представник відповідача ПАТ « Укрсоцбанк » у судовому засіданні позов не визнав з підстав , що навів у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_8 реєстратор ОСОБА_4 до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена .

Представник третьої особи : Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до суду не зявився.

Суд , вислухав сторони , дослідив матеріали справи , встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини .

Позивач уклав з банком кредитний договір, згідно з яким отримав кредит, зобовязався сплачувати проценти за його користування, повернути кредит і виконати інші зобовязання, цей факт не заперечується позивачем. З метою забезпечення виконання зазначених зобовязань, між Позивачем та Банком було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, в іпотеку було передано нерухомість квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач не заперечує , що зобовязання за договором кредиту ним не виконані . Іпотекодержатель ПАТ « Укрсоцбанк » на виконання обрав передбачений положеннями іпотечного договору та ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку» спосіб захисту порушеного права - позасудове врегулювання спору.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено право на задоволення іпотекодержателем своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому позасудове врегулювання здійснюється за застереженням про задоволення іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначене застереження в укладеному іпотечному договорі наявне. Згідно ст.4.5 іпотечного договору, за вибором іпотекодержателя застосовується один з наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення іпотекодержателя. При цьому відповідно до договору іпотекодержатель має право задоволення вимог на підставі відповідного застереження у іпотечному договорі. Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок забезпечення основного зобовязання у встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого зазначеним пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, вказане застереження у іпотечному договорі є підставою реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки у добровільному і узгодженому сторонами договору порядку.

Згідно з частиною статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання , відповідно до умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Як вже було зазначено, застереження в укладеному іпотечному договорі наявне, при цьому наявність або відсутність домовленості сторін договору не є обставиною, яка обмежує державного реєстратора у здійсненні відповідної реєстраційної дії, адже іпотекодержатель має безумовне право відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» набути право власності на предмет іпотеки, та воно є безумовним і незалежним від наявності або відсутності додаткових узгоджень сторін договору в рамках цивільно-правових стосунків.

Також позивач зауважив про порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не є примусовим зверненням стягнення, мораторій не застосовується, а відсутність окремого договору про задоволення інтересів іпотекодержателя ( у тому числі не отримання іпотекодавцем листа-вимоги ) не перешкоджає переходу права власності до іпотекодержателя.

Позивач безпідставно зауважує, що безспірність вимог нібито має встановити судовими рішеннями, що іпотечного застереження недостатньо, та від нього необхідно отримувати ще іншу окрему згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки, а держ.реєстратору потрібно надавати документи, не встановлені порядком держ.реєстрації , ці ствердження позивача є хибні не містять належного посилання на норми чинного законодавства , не підкріплені належними доказами.

Застосування норм Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин є недоречним . Норми цього Закону розповсюджуються , якщо майно виступає як забезпечення зобовязань за споживчими кредитами, наданими кредитними установами. Проте позивач отримав та використав кредит не за споживчими цілями , не надав підтверджуючі фінансові документи про цільове використання.

Крім того, немає підстав для визнання рішення держ.реєстратора протиправним з огляду на наступне.

Договір іпотеки був укладений добровільно та без жодного примусу щодо контрагента і визначення умов договору. Отже, укладаючи іпотечний договір, іпотекодавець надав згоду на перехід права власності (відчуження) до іпотекодержателя в майбутньому у разі настання чітко визначених обставин. Таким чином, посилання на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу протиправності рішення держреєстратора є безпідставним.

В позові стверджується, що предмет іпотеки використовується, як місце постійного мешкання , але згідно реквізитів договорів кредиту та іпотеки, було вказано, що місце реєстрації Позивача: м.Харків, вул.Леніна, б.18, к.1, а місце мешкання: АДРЕСА_3. Факт набуття у власність предмету іпотеки не є доказом ані втрати права мешкання за іншими адресами, ані підтвердженням, що набуте майно є єдиним місце мешкання, ані підтвердженням, що у власності або користуванні членів родини не мається інших обєктів нерухомості.

При укладенні договору іпотеки, права малолітніх дітей порушені не були, вони не були власниками та не користувалися нерухомістю, яка передавалася в іпотеку, зареєстровані на постійне місце проживання за адресою предмета іпотеки.

Крім того , позивач вважає , що відповідачі нібито пропустили строк давності. Посилання позивача не є вірними, адже судові та позасудові врегулювання спірних правовідносин є різними .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, бездіяльності органу державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на розсуд обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту визнання незаконним та скасування рішення держ.реєстратора, позивач в силу ЦПК України зобов'язаний довести порушення його прав та інтересів внаслідок прийняття оскаржуваного рішення та правові підстави незаконності такого рішення.

Дослідив матеріали справи , суд встановив , що в даному випадку мають місце спірні правовідносини щодо існування договірних зобов'язань між боржником і стягувачем та щодо правомірності підстав реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

В той же час, доводи позивача грунтуються на протиправності дій наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію полягають у тому, що держ.реєстратор не мав права прийняти спірне рішення та спірну реєстраційну дію.

Зі змісту позовних вимог та обраному способу захисту вбачається, що дослідженню підлягають не спірні договірні правовідносини , а дії держ.реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт повноважень.

Отже, з'ясувавши характер спірних правовідносин сторін (предмет а позову), характер порушеного права позивача, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає специфіці правовідносин.

Приписами ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть справі.

Зважаючи на викладене, є підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення держ.реєстратора.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства " УКРСОЦБАНК " , Державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області ОСОБА_4 , третя особа : Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та відновлення права власності - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 3 265 грн. 71 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складений 14 лютого 2019 р. .

Сторони по справі :

Позивач : ОСОБА_1 , мешкає : АДРЕСА_4, РНОКПП 4

Відповідач : Публічне акціонерне товариство " Укрсоцбанк" , МФО 300023 , Код , юридична адреса м.Київ вул.Ковпака, 29, 03150

Відповідач : ОСОБА_8 реєстратор Зміївської міської ради Харківської області ОСОБА_4 , місцезнаходження : вул.Адміністративнав, 2 м.Зміїв, Харківської області, 263404

Третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради , місцезнаходження : вул.Руслана Плоходька, 3 м.Харків, 61112

Суддя