Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/570/19
Провадження № 6/674/21/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1М

за участю секретаря судового засідання Мудрицької Л.В

номер справи 674/570/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Дунаївці, в порядку ч. 2 ст.247 ЦПК України, подання начальника Дунаєвецького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_3,

Встановив:

04 квітня 2019 року , начальник Дунаєвецького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2, звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон.

З подання вбачається, що на виконанні Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області знаходиться виконавче провадження № 57936708 з виконання вимоги про сплату боргу № Ф-22-25-У, видану 06.11.2018 року простягнення з ФОП ОСОБА_3 21264 грн. боргу.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_3, дата народження 17.12.1988 року, РНОКПП НОМЕР_1.

Рішення боржником не виконано, будь -яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити на праві власності за боржником майно відсутнє.

Також боржнику надсилався виклик державного виконавця, але боржник у відділ не зявлявся ,про причини неявки державного виконавця не повідомляв.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Враховуючи те, що державним виконавцем вжиті усі можливі та передбаченні законодавством заходи по примусовому виконанню даного виконавчого документу, а саме: проведено дії по виявленню коштів та майна боржника, на які можна було б звернути стягнення для належного виконання судових рішень, виникає необхідність в обмеженні права виїзду без вилучення паспортного документу боржника, а тому подано до суду дане подання.

Державний виконавець Дунаєвецького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_4 та начальник Дунаєвецького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від державного виконавця до суду поступила заява про розгляд подання у його відсутності.

Суд розглянув подання у відсутності державного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст.441 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов'язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на теперішній час заявником не здійсненні заходи, які б доказували ухиляння ОСОБА_3 від виконання зобовязання, суд вважає за необхідне в задоволенні подання про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд,

Постановив:

В задоволенні подання начальника Дунаєвецького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Дунаєвецького районного суду В.М. Артемчук