ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/1869/18
Провадження № 22-ц/4820/150/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Чебан О.М.,

з участю апелянта та його представника,

представників відповідача,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Подільський цемент», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Федерація профспілок Хмельницької області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2018 року, суддя Бондар О.О.,

встановила:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Подільський цемент». (далі - підприємство), про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що з 16.11.2011 року по день звільнення 22.02.2018 року працював в ПАТ «Подільський цемент» на посаді заступника начальника дільниці «Охорони» ПАТ «Подільський цемент», заступника генерального директора зі служби безпеки підприємства та начальника служби безпеки (дільниці «Охорони»).

Наказом №653 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників підприємства» від 08.12.2017 року було передбачено скорочення посад (професій) дільниці «Охорона» з 14.02.2018 року.

Наказом ПАТ «Подільський цемент» №64-к від 22.02.2018 року його було звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Зазначені накази, на думку позивача, були прийняті на підставі незаконного протоколу засідання правління ПАТ «Подільський цемент» № 06-10/2017 від 06.10.2017 року, яким була передбачена ліквідація дільниці «Охорони». Про незаконність даного протоколу засідання правління свідчать порушення при його оформленні та фактична відсутність на засіданні усіх членів правління.

ОСОБА_1 зазначив, що його звільнення було проведено з порушенням вимог КЗпП України, адже обов'язком власника чи уповноваженого ним органу при скороченні чисельності або штату є пропозиція працівнику наявної на підприємстві роботи, вакантної посади тощо (ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України), однак такої пропозиції ним отримано не було. Також не було взято до уваги відмову органу первинної профспілкової організації на надання згоди про вивільнення працівників, зокрема, і щодо нього.

Крім того, внаслідок незаконного звільнення він зазнав душевних страждань, у зв'язку з чим має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначено в сумі 10000 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення правління ПАТ «Подільський цемент» від 6 жовтня 2017 року «Про проведення заходів, спрямованих на скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Подільський цемент», зокрема ліквідації дільниці «Охорони», оформлене протоколом № 06-10/2017, наказ в.о. Голови правління ПАТ «Подільський цемент» №653 від 8 грудня 2017 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників» та наказ №64-к від 22 лютого 2018 року про його звільнення з посади начальника служби безпеки дільниці охорони ПАТ «Подільський цемент», поновити його на посаді начальника служби безпеки дільниці охорони ПАТ «Подільський цемент», стягнути з ПАТ «Подільський цемент» на його користь оплату за вимушений прогул з 22 лютого 2018 року по 21 березня 2018 року у розмірі 21233 грн. 71 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.10.2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.11.2018 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.10.2018 року та зазначено, що судові витрати в сумі 1409,60 грн. віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 рішення суду просив скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду було прийняте з неповним з'ясуванням обставин справи, а також з порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що його було звільнено з роботи з особистих неприязних мотивів, які склалися між ним та керівництвом підприємства, на підставі незаконного рішення правління ПАТ «Подільський цемент», оформленого протоколом № 06-10/2017 від 06.10.2017 року, оскільки на засіданні був відсутній один з членів Правління, що є порушенням Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затверджених Наказом МЮУ від 18.06.2015 року № 1000/5.

Також, на думку апелянта, відповідно до Колективного договору підприємства «Програма добровільного вивільнення працівників» підлягала попередньому погодженню з профспілковим комітетом ПАТ «Подільський цемент», волевиявлення працівника щодо звільнення з роботи має бути добровільним. Крім того, відповідач без будь-яких поважних причин вимагав від апелянта написання заяви про звільнення за власним бажанням.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Подільський цемент» просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, вказавши на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Відповідач, зокрема, зазначив, що ним було дотримано процедури звільнення, встановленої законодавством України, а доводи апелянта щодо його звільнення з особистих мотивів є безпідставними. Рішення підприємства ліквідувати власну дільницю охорони та покласти такі функції на підрядну охоронну організацію було прийняте лише з метою оптимізації господарської діяльності підприємства.

Відповідач також вказав, що примушування до звільнення не підтверджено жодними доказами. Натомість, відповідно до програми добровільного вивільнення працівників у разі звільнення за згодою сторін скороченим працівникам було запропоновано компенсацію у розмірі більш, ніж 150 тис. грн.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники ПАТ «Подільський цемент» в суді проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечили, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріли справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 16.11.2011 року працював у ПАТ «Подільський цемент» на посаді заступника начальника дільниці «Охорона», на посаді заступника генерального директора з служби безпеки - з 28.11.2011 року, начальником служби безпеки (дільниця охорони) - з 01.07.2012 року.

22.02.2018 року на підставі наказу №64-к від 22.02.2018 року позивач був звільнений з роботи у зв'язку зі скороченням штату, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням правління ПАТ «Подільський цемент» від 06.10.2017 року, оформленим протоколом № 06-10/2017, було вирішено провести заходи, спрямовані на скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Подільський цемент», ліквідації дільниці «Охорони».

На підставі вказаного рішення головою правління ПАТ «Подільський цемент» 19.10.2017 року було видано наказ № 558/1 «Про продовження дії «Програми добровільного вивільнення працівників», яким було продовжено дію програми на термін з 19.10.2017 року до 31.10.2017 року (а.с.19 т.1).

В.о. голови правління ПАТ «Подільський цемент» 08.12.2017 року було прийнято наказ № 653 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників підприємства» (а.с.20-21 т.1), яким було вирішено скоротити з 14.02.2018 року 25 посад (професій) у ПАТ «Подільський цемент», в тому числі ліквідувати всю дільницю охорони та вивільнити усіх працівників (начальника служби безпеки, заступника начальника служби безпеки, 4-х старших охоронців та 17 охоронців) (а.с. 20 т.1). Цим же наказом було створено комісію для вирішення питання щодо визначення осіб, яку мають переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. До складу комісії, зокрема, було включено голову первинної профспілкової організації підприємства Байрака С.А.

22.12.2017 року підприємство в письмовій формі повідомило ОСОБА_1 про наступне звільнення із займаної посади начальника служби безпеки дільниці охорони з 22.02.2018 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

26.01.2018 року підприємство звернулося з поданням до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення позивача.

Профспілковим комітетом ПАТ «Подільський цемент» було прийнято рішення про відмову щодо звільнення працівників підприємства по 22 поданнях, в тому числі і щодо позивача, що підтверджується витягом з протоколу № 54 від 09.02.2018 року.

22.02.2018 року ПАТ «Подільський цемент» було видано наказ № 64-к, яким ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.14 т. 1).

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з недоведеності вимог. Позивач не надав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що його звільнення було проведено з порушенням вимог трудового законодавства. Судом не встановлено порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням правління, враховуючи, що він не є учасником підприємства, йому не належать корпоративні права, які б могли бути порушені прийняттям цього документу. Крім того проведення засідання правління ПАТ «Подільський цемент» в режимі відеоконференції за участю одного з членів правління, К. Айхаса був підтверджений інформаційною довідкою ПрАТ «ВФ Україна», яка не була спростована позивачем.

Суд також вказав на недоведеність доводів позивача щодо його звільнення через особисті неприязні стосунки, які складалися між ним та керівництва підприємства та той факт, що позивачу не було запропоновано іншої роботи на підприємстві. В той же час суд вказав на те, що відмова профспілки у наданні згоди на звільнення позивача була об'єктивно необґрунтованою та неаргументованою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Суд дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення правління ПАТ «Подільський цемент» від 06.10.2017 року «Про внесення змін в організацію виробництва та праці, оптимізації персоналу, скорочення чисельності та штату працівників» прийнято в межах компетенції органу та з належним оформленням.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності з ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2017 року ОСОБА_1 було повідомлено про наступне звільнення з посади у зв'язку із скороченням штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці з одночасним повідомленням про відсутність вільних вакансій за відповідною професією (а.с. 119 т. 1).

Наказом № 64-к від 22.02.2018 року ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника служби безпеки дільниці охорони ПАТ «Подільський цемент» у зв'язку зі скороченням штату.

16.03.2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про вакантні посади на ПАТ «Подільський цемент» у зв'язку з тим, що його було звільнено за скороченням штату (а.с. 125 т.1).

З дати попередження про наступне вивільнення (22.12.2017 року) до моменту винесення наказу про звільнення ОСОБА_1 (22.02.2018 року) сплинув законодавчо встановлений строк в два місяці щодо попередження про наступне звільнення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки скороченню підлягали всі штатні одиниці дільниці охорони, вакантних посад, які б міг зайняти позивач на підприємстві не було, тому підстави для визнання переважного права позивача на залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП були відсутні, як не було також і підстав для переведення ОСОБА_1 на іншу роботу в іншому структурному підрозділі ПАТ «Подільський цемент».

Посада менеджера з безпеки та охорони була введена 30.11.2017 року тимчасово, на період проведення реструктуризації штату дільниці «Охорона» ПАТ «Подільський цемент». Відповідні обов'язки були покладені на ОСОБА_3, який суміщав цю посаду з посадою головного інженера підприємства. 08.12.2017 року посадові обов'язки менеджера з безпеки та охорони були розширені, а 31.03.2018 року вказана посада була скасована.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства,установи,організації) статті 40 Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Правова позиція щодо обґрунтованості відмови профспілки в наданні згоди на розірвання трудового договору відображена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року (справа № 569/18201/14-ц).

Суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість відмови профспілки на розірвання трудового договору у зв'язку з відсутністю її правового обґрунтування, а посилання на порушення прав працівників виходячи з положень ч. 1 ст. 40 КЗпП України не є правовим обґрунтуванням (а.с. 27-28 т.1).

Таким чином, за відсутності у рішенні профспілкиправового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника ПАТ «Подільський цемент» мав право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що фактично змін в організації виробництва та праці на підприємстві не відбулося, тому його звільнення на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним безпідставне.

Як вбачається з досліджених судом доказів ПАТ «Подільський цемент» дійсно було проведено роботу з оптимізації виробництва, в зв'язку з чим і було прийнято рішення про скорочення штатної чисельності працівників, ліквідації цілого структурного підрозділу по охороні підприємства та передачу цих функцій незалежній компанії, співробітники якої є професійними охоронцями. Такі дії відповідача повністю узгоджуються з вимогами ч. 3 ст. 64 ГК України, відповідно до якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Слід також зауважити, що оскаржуване позивачем рішення правління ПАТ «Подільський цемент» від 06.10.2017 року щодо скорочення штатної чисельності працівників було прийнято відповідачем в межах своєї компетенції та ніяким чином не порушило трудових прав ОСОБА_1

Рішення про зміну організаційної структури, зменшення штатних посад та кількості працівників належить до виключної компетенції підприємства, від імені якого виступає як власник підприємства, так і уповноважений ним орган, посадова особа.

Статутом підприємства (п.п. 11.6., 11.14., ст. 11 Статуту) передбачено повноваження правління щодо вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом діяльністю ПАТ «Подільський цемент». Голова правління без довіреності діє від імені підприємства, представляє його інтереси перед третіми особами, видає накази та розпорядження, приймає рішення щодо прийняття та звільнення працівників тощо.

Рішення правління 06.10.2017 року щодо необхідності зміни в організації виробництва та проведення скорочення штатної чисельності працівників було практично реалізовано в подальшому прийняттям головою правління ПАТ «Подільський цемент» наказів №653 від 08.12.2017 року про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників підприємства та №64-к від 22.02.2018 року про звільнення ОСОБА_1 у зв'язку зі скороченням штату, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Таким чином оскаржуване рішення правління безпосередньо не вплинуло на обсяг трудових прав позивача щодо його звільнення з роботи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що звільнення позивача за ч.1 ст. 40 КЗпП України з посади начальника служби безпеки дільниці охорони відповідачем було проведено правомірно, з дотриманням вимог діючого законодавства, а тому вимоги про його поновлення на посаді, стягнення з відповідача на його користь оплату за вимушений прогул, стягнення з відповідача моральної шкоди, а також стягнення судових витрат по справі - задоволенню не підлягають.

Оскільки в даному випадку судом не встановлено порушення прав позивача при його звільненні, тому також відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України та моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08.02.2019 року.

Головуючий Судді: