Справа № 309/2690/16-ц
У Х В А Л А

05.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Куштана Б.П. (доповідача)

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника - адвоката ОСОБА_4 про проведення судової будівельно-технічної експертизи, -

встановив:

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звернулися до суду з цим позовом у серпні 2016 р.

На обґрунтування позову зазначили, що вони є рідними сестрами та народжені від шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Бабусею позивачів по батьковій лінії - ОСОБА_9, було подаровано батькові будинок АДРЕСА_1 Батько позивачів ще до укладення шлюбу в 1929 році збудував до будинку літню кухні та хлів. Ці обставини підтверджуються архівними довідками та даними по господарських книг. ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько позивачів ОСОБА_7 помер. За життя заповіту не склав. Спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_10 були його дружина - ОСОБА_8, та діти - позивачі, які спадщину прийняли однак спадкових права не оформили. Таким чином, вони мають право на 4/5 зазначених вище будинку, літньої кухні та хліва. Однак, рішення ВК Горінчевської сільської ради № 8 від 26.03.1999 року оформлено право власності на домоволодіння у АДРЕСА_1, за ОСОБА_8 одноособово та видано їй свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 03.06.1999 р. ОСОБА_8 подарувала вказане нерухоме майно своїй доньці - ОСОБА_11, а та в свою чергу продала його згідно з договором купівлі-продажу від 22.01.2015р. ОСОБА_12 Вважають, що вказані рішення сільської ради, свідоцтво про право власності та договори порушують їх права на будинок з прибудовами.

Посилаючись на викладене та ст.ст. 392, 393 ЦК України, після уточнення позовних вимог, просили суд:

1) визнати право власності на 1/5 частину житлового будинку (1918 року побудови), літньої кухні та хліва (1929 року побудови), розташованих в АДРЕСА_1 як на спадкове майно ОСОБА_7 за кожним з позивачів;

2) визнати протиправним і скасувати рішення ВК Горінчевської сільської ради № 8 від 26.03.1999 року в частині оформлення права власності на 4/5 частини домоволодіння в АДРЕСА_1, за ОСОБА_8;

3) визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане Горінчівською сільською радою 25.05.1999 р. у частині оформлення за ОСОБА_8 права власності на 4/5 частини домоволодіння в АДРЕСА_1;

4) визнати недійсним договір дарування будинку з надвірними спорудами в частині відчуження 4/5 частини нерухомого майна, укладеного 03.06.1999р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_11;

5) визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку з прибудовами в частині відчуження 4/5 частини нерухомого майна, укладеного 22.01.2015р. між ОСОБА_13 та ОСОБА_12

Ухвалою Хустського районного суду від 01.12.2017р. закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування рішення ВК Горінчевської сільської ради № 8 від 26.03.1999 року, скасування Свідоцтва про право власності на жилий будинок, визнання недійсним договору дарування будинку з надвірними спорудами.

Рішенням Хустського районного суду від 01.12.2017р. позов задоволено частково: визнано право на спадкування за померлим у 1954 р. батьком ОСОБА_7 по 1/5 частині кожній житлового будинку 1918 року побудови, літньої кухні та хліва 1929 року побудови, що були розташовані в АДРЕСА_2, за ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6. У решті вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні їх позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування скарги посилаються на те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що літня кухня та хлів 1929 року побудови були знесені. Вважають, що суд задовольнивши їх вимоги про визнання права власності, повинен був задовольнити й інші вимоги, які є похідними. Посилаються на те, що суд не вказав жодної норми, якою він керувався, відмовляючи у визнанні права власності на 1/5 частину старого жилого будинку, оскільки жодні приписи законодавства не забороняють особі визнавати право власності на майно, якого не існує.

Також дане рішення оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_13, яка в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд визнав право на спадкування позивачів, хоча ними таких вимог не заявлялося, цим самим порушив принцип диспозитивності цивільного процесу.

23.07.2018 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника - адвоката ОСОБА_4 подали до апеляційного суду Закарпатської області клопотання, у якому просили призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експерту ОСОБА_14, а на розгляд і вирішення експерта поставити такі запитання:

- визначити станом на сьогоднішній час ступінь готовності старого житлового будинку (1918 р. побудови), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (тепер - НОМЕР_1);

- яка б могла бути вартість станом на теперішній час старого житлового будинку (1918 р. побудови), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (тепер - НОМЕР_1);

- який рік побудови літньої кухні та хліва, які розташовані за адресою:АДРЕСА_2 (тепер - НОМЕР_1);

- чи була проведена реконструкція літньої кухні та хліва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (тепер - НОМЕР_1), та які роботи були проведені під час такої реконструкції;

- визначити вартість літньої кухні та хліва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (тепер - НОМЕР_1), без урахування покращень та з урахуванням покращень, які відбулися внаслідок реконструкції.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12.10.2018 р. указана справа прийнята до свого провадження (т.3, а.с.113).

Клопотання заявників умотивоване тим, що відповідачі заперечують факт існування на теперішній час літньої кухні та хліва (1929 року побудови) за адресою: АДРЕСА_2 (тепер - НОМЕР_1).

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання повністю.

Клопотання не підлягає задоволенню із таких мотивів.

Згідно з положеннями ст. 103 ч.1 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При цьому предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (включно з оцінкою доказів (ст. 102 ч.2).

З урахуванням предмету та підстав позову (предмету доказування), наявних у справі доказів, апеляційний суд не вбачає необхідності у проведенні заявленої експертизи щодо літньої кухні та хліва, які за загальним правилом є належністю до основної речі - будинку.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 106 ч.1 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Керуючись ст.ст. 102 ч.2, 103 ч.1, 383, 384 ЦПК України, -

ухвалив:

1.У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_16 про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: