Справа № 136/107/19
Провадження № 22-ц/801/787/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 рокуСправа № 136/107/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №136/107/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року про повернення позовної заяви, постановлену у складі судді Кривенка Д.Т.,

встановив:

В січні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 08 жовтня 2007 року в розмірі 116969,27 грн.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав неусунення позивачем недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі Липовецького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, тоді як суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Липовецького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року у встановлений судом строк.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

Згідно із ч.ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що 16 січня 2019 року до Липовецького районного суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року позовну заяву, подану АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху з підстав, що вона не відповідає ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме позовна заява не містить повного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги: зазначено, що відповідач отримав кредитні кошти та порушив зобов'язання по їх поверненню, однак не вказано коли мало місце таке порушення, відсутні обґрунтування і математичні формули нарахування заборгованості за кредитом, процентами, пенею, штрафами, що позбавляє суд можливості встановити обставини, які підлягають доказуванню та перевірити правильність та обґрунтованість розрахунку сум, а також не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини; додані до позовної заяви письмові докази засвідчені неналежним чином, деякі з яких у фотокопіях, що ставить їх під сумнів.

Позивачу надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху.

На виконання вимог ухвали, 28 січня 2019 року банк кур'єрською доставкою «Міст експрес» направив заяву про усунення недоліків, яка надійшла до суду 07 лютого 2019 року.

До заяви додано виписку по особовому рахунку позичальника ОСОБА_4, копію довіреності представника АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_5, а також копію витягу з наказу №СП-2018-6937670 від 04 липня 2018 року за підписом голови правління АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_6 «Про делегування права видавати довіреності від імені банку ОСОБА_7.».

В заяві на усунення недоліків позовної заяви банком зазначено, що доданий розрахунок заборгованості щодо позичальника ОСОБА_4 містить відомості щодо розміру відсоткової ставки, нарахованих відсотків, пені, сум коштів, які надходили на рахунок погашення заборгованості, суми використаних коштів, періоду нарахування, розмір простроченого зобов'язання, зазначені формули нарахування відсотків, для більш детального вивчення руху коштів по рахунку позичальника надано виписку по рахунку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви в частині зазначення обставин, на які позивач посилається на обґрунтування своїх вимог, зокрема не виконано вимогу щодо зазначення часу виникнення заборгованості, періодів, ставок процентів за відповідний період, а самостійне з'ясування судом цих обставин буде порушенням принципу змагальності сторін та безсторонності суду, а також не надано належним чином засвідчених усіх копій документів.

Вимоги до позовної заяви та до документів, що додаються до неї, викладені в статтях 175, 177 ЦПК України.

Зокрема пунктами 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Як видно з матеріалів справи АТ КБ «ПриватБанк» в позовній заяві від 01 листопада 2018 року виклав обставини на обґрунтування позовних вимог та зазначив підстави виникнення заборгованості за кредитним договором, з посиланням на розрахунок, в якому вказані періоди та розмір нарахування складових заборгованості, розмір простроченого зобов'язання; зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, додав їх до позовної заяви, а також зазначив про наявність у нього та відповідача оригіналів відповідних доказів.

Висновки суду першої інстанції про те, що позовна заява не містить викладу необхідного обсягу обставин на обґрунтування вимог не відповідають обставинам справи і суперечать вимогам ст.ст. 13, 43 ЦПК України, якими встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Водночас частиною 2 ст. 197 ЦПК України встановлено, що у підготовчому засіданні суд, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; може роз'яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з'ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; з'ясовує розмір заявлених сторонами судових витрат.

За змістом ч.ч. 2, 4, 5, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Виходячи з чого, питання щодо доведеності обставин, якими обґрунтовуються вимоги позивача, оцінка належності, допустимості, достатності достовірності доказів, вирішуються судом на стадії судового розгляду, а не на стадії відкриття провадження у справі та перевірки відповідності позовної заяви вимогам щодо її форми та змісту.

З урахуванням наведеного, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо застосування положень ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Таким чином, визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу з наведених в ухвалі від 08 лютого 2019 року підстав є помилковим та таким, що порушує права позивача на доступ до суду.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа направленню для продовження розгляду.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 379, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник