ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/715/19 Справа № 200/1451/18 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про оскарження неправомірних дій постачальника природного газу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Дніпрогаз", третя особа ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" про оскарження неправомірних дій постачальника природного газу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що у серпні 2017 року від ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" йому надійшов рахунок НОМЕР_2 від 12 серпня 2017 року, згідно з яким його сім'я у липні 2017 року спожила газу 42,60 куб.м, із розрахунку 7,1 куб.метрів на одну особу на місяць. Наступний рахунок НОМЕР_2 від 13 листопада 2017 року він отримав у листопаді, згідно з яким його сім'я у жовтні 2017 року спожила газу 109,80 куб.м, із розрахунку 18,3 куб. метрів на одну особу на місяць. На його звернення ПАТ "Дніпрогаз" листом за №Дд 01.7-ЛВ-12649-2017 від 14 грудня 2017 року повідомив, що мешканці його будинку 06 лютого 2017 року відмовилися від встановлення загально будинкового лічильника, про що складено Акт про порушення №30/1 і на засіданні комісії з розгляду актів про порушення було прийняте рішення здійснювати нарахування за граничними нормами споживання природного газу з 01 серпня 2017 року, що відповідає вимогам пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, згідно з яким якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу. Відповідно до додатку 15, при наявності у позивача плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, гранична норма споживання природного газу становить 18,3 м куб. на людино-місяць. Позивач вважає, що відповідно до закону, на нього не може покладатися відповідальність за відмову від встановлення загальнобудинкового приладу обліку. Відповідно до закону нарахування фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання можливо тільки у випадку відмови споживача від встановлення індивідуального приладу обліку у його квартирі, який би відповідач запропонував встановити за свої кошти. ПАТ «Дніпрогаз» не пропонував встановити індивідуальний прилад обліку у його квартирі. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними дії ПАТ «Дніпрогаз» про визначення йому з 01 серпня 2017 року фактичного об'єму спожитого природного газу щомісячно, відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем та додатку 15 до цього Кодексу, за граничними об'ємами споживання, що становить 18,3 куб. метрів на одну особу на місяць, при наявності у його квартирі АДРЕСА_1 плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача; зобов'язати відповідача зробити перерахунок норми споживання ним природного газу згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників", з 01 серпня 2017 року по 18 серпня 2017 року по нормі споживання газу 7,1 куб. метрів на одну особу на місяць, з 19 серпня 2017 року по 19 грудня 2017 року по нормі споживання газу 5,4 куб. метрів на одну особу на місяць.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано дії ПАТ «Дніпрогаз», , про визначення споживачу ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, з 01 серпня 2017 року фактичного об'єму спожитого природного газу щомісячно, відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем та додатку 15 до цього Кодексу, за граничними об'ємами споживання, що становить 18,3 куб.метрів на одну особу на місяць, при наявності у його квартирі АДРЕСА_1 плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, незаконними. Зобов'язано ПАТ «Дніпрогаз», зробити перерахунок норми споживання природного газу для споживача ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників", з 01 серпня 2017 року по 18 серпня 2017 року по нормі споживання газу 7,1 куб.метрів на одну особу на місяць, з 19 серпня 2017 року по 19 грудня 2017 року по нормі споживання газу 5,4 куб.метрів на одну особу на місяць. Стягнуто з ПАТ «Дніпрогаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дніпрогаз» просить рішення суду від 02 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив суд залишити апеляційну скаргу ПАТ «Дніпрогаз» без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно з ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів», законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Пунктом 4 розділу 1 глави 1 Кодексу газорозподільних систем визначено, що побутовим споживачем вважається споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно з положеннями глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі -Кодекс ГРМ) приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі - ВОГ) інформації про об'єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб'єктами ринку природного газу. Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Розділом 5 вказаного Кодексу передбачено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Тобто, кодексом газорозподільних систем встановлено право оператора ГРМ на встановлення загальнобудинкового приладу обліку і цьому праву кореспондується норма, яка забороняє Балансоутримувачу чи управителю відмовляти Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку.

Відносини з приводу організації та встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу виникають між балансоутримувачем (управителем) та оператором ГРМ.

Відповідно до закону, окремий побутовий споживач не є учасником таких відносин, а тому на нього не може покладатися відповідальність за відмову від встановлення загальнобудинкового приладу обліку, оскільки наявність такої згоди чи заборона відмовлятися від його встановлення для споживача Кодексом ГРС не передбачена.

Для визначення об'єму спожитого (розподіленого) природного газу по об'єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРМ.

При цьому відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по об'єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу ГРМ здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу ГРМ), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу ГРМ.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1418 від 11 серпня 2016 року внесено зміни до абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, якими передбачено відповідальність побутового споживача за відмову від встановлення за рахунок оператора ГРМ індивідуального приладу обліку, що тягне для такого споживача нарахування за граничними нормами споживання природного газу 18,3 м куб. на людино-місяць.

Постановою КМУ від 18 серпня 2017 року №609 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» встановлено, що з 19 серпня 2017 року почали діяти нові норми споживання газу.

Зокрема, зміни були внесені в додаток до постанови Кабміну від 23 березня 2016 року №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників".

Відповідно до вказаної Постанови, при наявності у споживача плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача і при відсутності як індивідуального, так і будинкового приладу обліку, встановлена норма споживання газу 5,4 куб.метрів на одну особу на місяць. До вказаних змін існувала норма споживання газу 7,1 куб.метрів на одну особу на місяць.

Таким чином, для застосування вищевказаної санкції, як визначення фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ.

При цьому аналіз змісту положень Кодексу ГРС у їх системному зв'язку із Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» дає підстави обґрунтовано стверджувати, що законодавець під відмовою від встановлення лічильника розуміє відмову від встановлення будь-якого лічильника газу - квартирного чи загальнобудинкового, оскільки метою регулювання ринку газу є саме забезпечення обліку спожитого газу населенням.

Крім того, як встановлено Кодексом ГРС (абзац 7 пункту 3 глави 4 розділу IX, пункту 6 глави 3 Розділу ХІ) правопорушення у виді відмови від встановлення лічильника має бути зафіксоване оператором ГРМ згідно визначеної процедури з оформленням відповідного документа певної форми і змісту.

З матеріалів справи вбачається, позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до особистого рахунку НОМЕР_2 позивач перебуває в договірних відносинах з відповідачем та третьою особою у зв'язку з постачанням природного газу для потреб його сім'ї у кількості шести осіб.

Договір про надання послуг з газопостачання позивачем з відповідачем та третьою особою не укладався.

Постачання природного газу мешканцям (споживачам) на території м. Дніпро здійснює суб'єкт господарювання - ПАТ «Дніпрогаз».

Працівники постачальника послуг ПАТ «Дніпрогаз» здійснюють встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу.

06 лютого 2017 року представники ПАТ «Дніпрогаз» склали акт про порушення №30/1, яким встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова споживачів від встановлення лічильника, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора у АДРЕСА_1 (а.с.33, 34).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи ПАТ «Дніпрогаз» нараховує обсяги природного газу спожиті кожним споживачем, ці дані передаються ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», яке за спожитий газ нараховує плату згідно з існуючими цінами і висилає рахунки споживачам.

Відповідно до рахунку НОМЕР_2 від 12 серпня 2017 року, наданого відповідачем, сім'я позивача у липні 2017 року спожила газу 42,60 куб.м, із розрахунку 7,1 куб.метрів на одну особу на місяць.

Відповідно до рахунку НОМЕР_2 від 13 листопада 2017 року сім'я позивача у жовтні 2017 року спожила газу 109,80 куб.м, із розрахунку 18,3 куб.метрів на одну особу на місяць.

11 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПАТ "Дніпрогаз", в якій просив роз'яснити чому збільшилась плата за споживання природного газу (а.с.4)

На звернення ОСОБА_1 ПАТ "Дніпрогаз" листом за №Дд 01.7-ЛВ-12649-2017 від 14 грудня 2017 року повідомив, що мешканці його будинку 06 лютого 2017 року відмовились від встановлення загально будинкового лічильника, про що складено Акт про порушення №30/1 і на засіданні комісії з розгляду актів про порушення було прийняте рішення здійснювати нарахування за граничними нормами споживання природного газу з 01 серпня 2017 року, що відповідає вимогам пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, згідно з яким якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу. Відповідно до додатку 15, при наявності у позивача плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, гранична норма споживання природного газу становить 18,3 м куб. на людино-місяць. На засіданні комісії з розгляду актів про порушення було прийнято рішення здійснювати нарахування за вказаною адресою за граничними обємами споживання природного газу з 01 серпня 2017 року (а.с.5).

З 01 серпня 2017 року для позивача об'єм спожитого природного газу щомісячно нараховувався за граничними об'ємами споживання, що становить 18,3 куб.метрів на одну особу на місяць, при наявності у його квартирі плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, що також не заперечувалось відповідачем та третьою особою.

26 грудня 2017 року позивач звернувся із заявою до ПАТ "Дніпрогаз" про здійснення перерахунку норм споживання його сім'єю газу з 01 серпня 2017 року у відповідності до чинного законодавства, а у разі відмови просив надати завірену копію Протоколу комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільтних систем, яким було прийнято рішення здійснювати нарахування для сім'ї позивача норм споживання природного газу за граничними об'ємами (а.с.6).

ПАТ "Дніпрогаз" надіслали позивачу аналогічний лист тому, який було направлено на звернення ОСОБА_1 за №Дд 01.7-ЛВ-12649-2017 від 14 грудня 2017 року.

Аналізуючи Акт про порушення №30/1, яким встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова споживачів від встановлення лічильника слід зазначити, що він не містить підпису ОСОБА_1, що свідчить про те, що безпосередньо саме ОСОБА_1 не відмовлявся від встановлення лічильника газу (а.с.33, 34).

Із заявою про відмову від встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника) безпосередньо ОСОБА_1 до ПАТ "Дніпрогаз" не звертався, що свідчить про відсутність його відмови як мешканця будинку від встановлення газового лічильника.

Крім того, відповідачем не заперечується про те, що позивачу не пропонувалося за власні кошти встановити індивідуальний прилад обліку у квартирі позивача і не надано доказів, якими б було підтверджено, що така пропозиція існувала, і від неї позивач відмовився (а.с.28-31).

Таким чином, у ПАТ "Дніпрогаз" не було законних підстав для зміни нарахування позивачу об'ємів природного газу з визначенням фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання.

Отже, суд першої інстанції, оцінюючи всі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про їх законність та обґрунтованість, задовольнивши позовні вимоги позивача, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявсяяк від встановлення загальнобудинкового лічильника, так і від встановлення індивідуального лічильника у його квартирі.

Посилання в апеляційній скарзі ПАТ "Дніпрогаз" на те, що на момент відкриття провадження перестав існувати предмет спору і справа підлягає закриттю, тому що ухвала про відкриття провадження у справі винесена судом 09 лютого 2018 року, а індивідуальний лічильник газу в квартирі позивача за його власні кошти було встановлено 20 грудня 2017 року є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді