Справа № 161/9793/18 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/761/19 Категорія: 19 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Данилюк В. А.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного підприємства «Делівері Кар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Територіальний сервісний центр №0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «А. В. Л.» про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 , приватного підприємства «Делівері Кар», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Територіальний сервісний центр № 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 подала клопотання про призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої поставила наступне питання: яка ринкова вартість транспортного засобу - спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки Volvo, моделі FH 12-42Т, сідловий тягач - Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 1998, колір червоний, об`єм двигуна 11967 куб. см., шасі № НОМЕР_2 на дату оцінки. Вказує, що нею 11 лютого 2019 року проведено оплату за проведення експертизи згідно з раніше постановленою з цього ж питання ухвалою суду від 15 листопада 2018 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року задоволено клопотання позивача та призначено у даній цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Постановляючи ухвалу про призначення судової автотоварознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив із доцільності її призначення у даній справі з метою визначення дійсної ринкової вартості спірного майна.

Проте такий висновок зроблений помилково, із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно з ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

За змістом позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 фактично не погоджується з грошовою оцінкою спірного транспортного засобу - спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки Volvo, моделі FH 12-42Т, сідловий тягач - Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 1998, колір червоний, об`єм двигуна 11967 куб. см, шасі № НОМЕР_2 , на дату оцінки, а тому звернулася з позовом до ОСОБА_3 та ПП "Делівері Кар" про визнання недійсним укладеного між ними договору купівлі-продажу переданого на комісію вказаного транспортного засобу.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №501-02/2018 від 24.02.2019 року у зв`язку із порушенням вимог закону та з посиланням на положення частини 1 ст. 203 ЦК України та частини 1 ст. 215 ЦК України, оскільки при його укладенні не проведена оцінка спірного рухомого майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності, внаслідок чого було порушено її права, та продаж транспортного засобу відбувся по значно нижчій ціні.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний звіт про оцінку майна, ринкова вартість якого становить 114 316 грн, в той же час, згідно із договором купівлі-продажу спірне рухоме майно продано за ціною 138000 грн.

До матеріалів справи позивачкою також додано рецензію на звіт про оцінку даного автомобіля.

Отже, для з`ясування даних обставин, відповідності оспорюваного договору вимогам закону спеціальних знань не потрібно, оскільки такі обставини встановлюються на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом надається правова оцінка при постановленні рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про підставність клопотання щодо призначення в межах розгляду даної справи судової автотоварознавчої експертизи, не взявши до уваги предмет та підстави позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати. У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про призначення у справі експертизи відмовити, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст.13, 102, 103, 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року в даній справі скасувати.

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про призначення судової автотоварознавчої експертизи відмовити, а справу направити до Луцького міськрайонного суду Волинської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді