Справа №359/8020/18
Провадження №2/359/767/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Марбет» про визнання контракту безстроковим трудовим договором та зміну підстави звільнення з роботи,

встановив:

І. ОСОБА_1 позицій позивача та відповідача.

1. В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він працював в ТОВ «Марбет» на посаді директора. Наказом в.о. директора ТОВ «Марбет» №М- від 30 червня 2018 року ОСОБА_3 був звільнений з роботи на підставі п.2 ч.36 КЗпП України, у звязку з закінченням строку трудового договору. Однак контракт на працевлаштування був переукладений з позивачем неодноразово. На підставі ч.2 ст.391 КЗпП України трудовий договір вважається таким, що укладений на невизначений строк. Тому ОСОБА_3 просить суд визнати укладений з ним контракт на працевлаштування безстроковим трудовим договором та змінити підставу звільнення позивача з роботи з «п.2 ст.36 КЗпП України, у звязку з закінченням строку трудового договору» на «п.5 ст.41 КЗпП України, у звязку з припиненням повноважень посадової особи».

2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

3. Представник відповідача ОСОБА_2 не визнає позов та посилається на те, що ОСОБА_3 є громадянином ОСОБА_5 та має право працювати на території України виключно на підставі дозволу на працевлаштування, що видається лише на певний строк. Крім того, з керівником підприємства укладається контракт, в якому обовязково визначається строк його дії. Ці обставини свідчать про те, що позивач відноситься до тієї категорії працівників, з якими може бути укладений лише контракт на певний строк, а не безстроковий трудовий договір. В такому випадку правила ч.2 ст.391 КЗпП України не поширюються на спірні трудові правовідносини. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

4. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року (а.с.100-101) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

5. Інші процесуальні дії не вчинялись під час розгляду цивільної справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

6. 21 червня 2010 року ТОВ «Марбет» уклало з позивачем контракт (а.с.12-14), на підставі якого ОСОБА_3 був призначений на посаду технічного директора. Строк дії контракту був визначений до 17 червня 2011 року.

7. 20 червня 2011 року ТОВ «Марбет» уклало з позивачем контракт (а.с.15-18), на підставі якого ОСОБА_3 був призначений на посаду директора. Строк дії контракту був визначений до 30 червня 2012 року.

8. 29 червня 2012 року ТОВ «Марбет» уклало з позивачем контракт (а.с.19-23), на підставі якого ОСОБА_3 був призначений на посаду директора. Строк дії контракту був визначений до 30 червня 2014 року.

9. 3 червня 2014 року ТОВ «Марбет» уклало з позивачем трудовий контракт (а.с.24-31), на підставі якого ОСОБА_3 був призначений на посаду директора. Строк дії трудового контракту був визначений до 30 червня 2015 року.

10. 15 червня 2015 року ТОВ «Марбет» уклало з позивачем контракт на працевлаштування (а.с.32-40), на підставі якого ОСОБА_3 був призначений на посаду директора. Строк дії контракту був визначений до 30 червня 2016 року.

11. 6 червня 2016 року ТОВ «Марбет» уклало з позивачем контракт на працевлаштування (трудовий договір) (а.с.41-49), на підставі якого позивач був призначений на посаду директора. Строк дії контракту був визначений до 30 червня 2017 року.

12. 28 червня 2017 року ТОВ «Марбет» уклало з позивачем контракт на працевлаштування (трудовий договір) (а.с.50-58), на підставі якого ОСОБА_3 був призначений на посаду директора. Строк дії контракту був визначений до 30 червня 2018 року.

13. 25 червня 2018 року загальні збори учасників ТОВ «Марбет» прийняли рішення про звільнення позивача з посади директора товариства. Ця обставина підтверджується копією протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Марбет» №3/2018 від 25 червня 2018 року (а.с.113-118).

14. Наказом в.о. директора ТОВ «Марбет» №М- від 30 червня 2018 року (а.с.119) ОСОБА_3 був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, у звязку з закінченням строку трудового договору.

ІV. Норми права, які застосував суд при вирішенні спору.

15. Відповідно до ч.2 ст.391 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

16. Згідно з ч.2 ст.23 цього ж Кодексу строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

17. Зокрема, за правилом ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому за угодою сторін визначається строк його дії. Сфера застосування контракту визначається законами України.

V. Оцінка аргументів сторін.

18. З копії посвідки на тимчасове проживання серії ТР №152312 від 3 жовтня 2018 року (а.с.93) вбачається, що ОСОБА_3 є громадянином ОСОБА_5. Він не одержував у встановленому порядку посвідку на постійне проживання в Україні. На підставі п.1 ч.6 ст.42 Закону України «Про зайнятість населення» позивач не мав права на безстрокове працевлаштування в Україні. Тому в періоди часу з 3 жовтня 2011 року до 3 жовтня 2012 року, з 3 жовтня 2012 року до 3 жовтня 2013 року, з 3 жовтня 2013 року до 3 жовтня 2015 року, з 3 жовтня 2015 року до 3 жовтня 2017 року та з 3 жовтня 2017 року до 3 жовтня 2018 року йому щорічно видавались дозволи на тимчасове працевлаштування (а.с.91, 92).

19. Ці обставини переконливо свідчать про те, що ОСОБА_3 відноситься до категорії працівників, з якими може бути укладений лише строковий контракт на працевлаштування, а не безстроковий трудовий договір.

20 Крім того, як вбачається з ч.4 ст.65 ГК України, найм керівника підприємства здійснюється виключно на підставі договору (контракту), в якому обовязково визначається строк найму. Ця обставина свідчить про те, що посада директора ТОВ «Марбет», яку займав ОСОБА_3, могла обійматись виключно на підставі строкового контракту, а не безстрокового трудового договору.

21. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання укладеним з позивачем контракту на працевлаштування безстроковим трудовим договором, а також для зміни підстави звільнення його з роботи з «п.2 ст.36 КЗпП України, у звязку з закінченням строку трудового договору» на «п.5 ст.41 КЗпП України, у звязку з припиненням повноважень посадової особи» відсутні. Тому у задоволенні позову ОСОБА_3 належить відмовити в повному обсязі.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Марбет» про визнання контракту безстроковим трудовим договором та зміну підстави звільнення з роботи відмовити.

Повний текст рішення суду складено 5 квітня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6