Постанова

Іменем України

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 757/37279/17-ц

провадження № 61-552св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники відповідача: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року в складі судді Остапчук Т. В. та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року в складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_4звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про повернення банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що він протягом 2013-2014 років уклав ряд договорів банківських вкладів (депозитів) з ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме:

25 січня 2013 року він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDN8943, сума вкладу за яким становить 50 000,00 доларів США, строком на 365 днів, процентна ставка

6 % річних; 27 грудня 2013 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDNWFD200, сума вкладу за яким становить

78 235,80 доларів США, строком на 366 днів, процентна ставка 8 % річних;

24 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт»

№ SAMDNWFD700, сума вкладу за яким становила

17 700,00 доларів США, строком на 366 днів, процентна ставка 8 % річних;

27 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт»

№ SAMDNWFD700, сума вкладу за яким становила

17 700,00 доларів США, строком на 366 днів, процентна ставка 8 % річних;

28 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт»

№ SAMDNWFD 700, сума вкладу за яким становила

17 700,00 доларів США, строком на 366 днів, процентна ставка 8 % річних;

29 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт»

№ SAMDNWFD 100, сума вкладу за яким становила

17 667 доларів США, строком на 366 днів, процентна ставка 7 % річних.

07 червня 2017 року він звернувся до відповідача з повідомленням про небажання продовжувати строк дії договорів та просив повернути кошти з відсотками на його банківський рахунок, проте станом на день звернення з позовом, відповідач залишив без задоволення його звернення щодо повернення коштів.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4просив суд розірвати вищевказані договори банківських вкладів, стягнути з відповідача на свою користь суми вкладів, відсотки, інфляційні втрати та витрати, понесені за надання правової допомоги адвокатом.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, позов ОСОБА_4задоволено частково.

Розірвано, укладений між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» від 25 січня 2013 року

№ SAMDN8943 та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь

ОСОБА_4 суму вкладу в розмірі 50 000,00 доларів США, відсотки у розмірі

12 111,99 доларів США.

Розірвано, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» від 27 грудня 2013 року

№ SAMDNWFD200 та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суму вкладу в розмірі 78 235,80 доларів США, відсотки у розмірі

19 022,37 доларів США.

Розірвано, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» від 29 січня 2014 року

№ SAMDNWFD100 та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суму вкладу в розмірі 17 667,00 доларів США, відсотки в розмірі 3750,60 доларів США.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що у добровільному порядку відповідач не виконує свої зобов'язання з повернення коштів позивачу за договорами «Стандарт»: від 25 січня 2013 року № SAMDN8943, від 27 грудня

2013 року № SAMDNWFD200, від 29 січня 2014 року

№ SAMDNWFD100, а тому вимоги про захист порушеного права позивача підлягають задоволенню шляхом примусового стягнення грошових коштів, на підставі статей 526, 629, 1058, 1060, 1061 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених вимог, та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині не переглядається.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не з'ясували всіх обставин справи, не надали належної правової оцінки доводам та поясненням відповідача.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У лютому 2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договори банківського вкладу, а саме: 25 січня 2013 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDN8943, сума вкладу за яким становить 50 000 доларів США, строком на 365 днів, процентна ставка

6 % річних; 27 грудня 2013 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDNWFD200, сума вкладу за яким становить

78 235,80 доларів США, строком на 366 днів, процентна ставка 8 % річних;

29 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт»

№ SAMDNWFD 100, сума вкладу за яким становить

17 667 доларів США, строком на 366 днів, процентна ставка 7 % річних.

Встановлено, що ОСОБА_4 внесено грошові кошти на передбачені договорами рахунки, що підтверджується квитанціями про розміщення коштів у розмірі 50 000 доларів США, 78 235, 80 доларів США, 17 667 доларів США.

Відповідно до умов договорів банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» нарахування процентів за вкладом починаються з першого робочого дня після надходження грошей до банку і нараховуються за кожний календарний день.

Також договорами передбачено, що дія договорів припиняється з виплатою клієнтові всієї суми вкладу разом з процентами, які передбачені умовами договору.

07 червня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до банку з повідомленням про небажання продовжувати строк дії договорів та просив повернути кошти з відсотками на його банківський рахунок.

На день звернення з позовом до суду, банк грошові кошти за договорами банківського вкладу ОСОБА_4 не повернув.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка глава 72 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з пунктами 7 та 9 договорів банківського вкладу, якщо після закінчення терміну вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один термін, зазначений в розділі «Мінімальний строк вкладу» цього договору. Відсотки під час нового терміну вкладу нараховуються на суму вкладу за процентною ставкою для вкладів даного найменування та строку, що діє в банку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладання додаткових угод до договору.

Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного Банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260 заборонено банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Банкам, у перелік яких входить і ПАТ «Приватбанк», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно зі статтею 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном.

Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що укладення договорів банківського вкладу та внесення коштів на рахунки банку за цими договорами підтверджено квитанціями про внесення коштів на рахунки, які відкриті за вкладом, та урахувавши те, що у разі закінчення терміну вкладу, вклад автоматично продовжується, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що визначена сума вкладів, відсотки за цими договорами підлягають стягненню з відповідача на підставі статей 526, 629, 1058, 1060, 1061 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо зупинення виконання рішення суду

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 рокув частині позову ОСОБА_4 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» від 25 січня 2013 року № SAMDN8943 та стягнення з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суми вкладу в розмірі 50 000,00 доларів США, відсотків у розмірі 12 111,99 доларів США, розірвання договору банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» від 27 грудня 2013 року № SAMDNWFD200 та стягнення з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суми вкладу в розмірі 78 235,80 доларів США, відсотків у розмірі 19 022,37 доларів США та розірвання договору банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» від 29 січня 2014 року

№ SAMDNWFD100 та стягнення з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суми вкладу в розмірі 17 667,00 доларів США, відсотків у розмірі 3750,60 доларів США залишити без змін.

Поновити виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська