ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

м.Суми

Справа №577/2808/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/3174/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року в складі судді Гетьмана В.В., постановлену у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду, оскільки банком було виконано вимоги суду про надання доказів. Крім того, оскаржуваною ухвалою порушується право банку на доступ до правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачами до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 (під час розгляду справи були залучені його правонаступники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) заборгованості у розмірі 24264,84 грн за кредитним договором № б/н від 13 вересня 2010 року. До позовної заяви було додано матеріали, якими банк обґрунтовує свої вимоги, зокрема, копію анкети заяви, довідку про умови кредитування, розрахунок заборгованості, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 липня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

В судовому засіданні, що відбулося 05 квітня 2018 року, було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» читаємі копії анкети-заяви та довідки про умови кредитування, інформацію про строк дії картки, про що банку направлено лист (а.с. 105-106, 110, 124).

На виконання запиту, 31 травня 2018 року АК КБ «ПриватБанк» на адресу місцевого суду було направлено копії анкети-заяви та довідки про умови кредитування, надано довідку про строк дії кредитних карток, виданих позичальнику (а.с. 129-133).

18 червня 2018 року та 21 серпня 2018 року судом першої інстанції повторно направлено запити про витребування якісних копій зазначених документів або надання їх оригіналів для огляду в судовому засіданні, на які 10 вересня 2018 року банком повідомлено, що документи становлять банківську таємницю, тому необхідно надіслати судове рішення, постановлене у встановленому законом порядку (а.с. 136, 144, 148).

05 лютого 2019 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» анкети-заяви та довідки про умови кредитування, інформацію про строк дії карткового рахунку (а.с. 168).

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, 21 лютого 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» надало письмові пояснення, повторно надало довідку про строк дії кредитних карток, виданих позичальнику, та повідомлено, що анкету-заяву та довідку про умови кредитування банком було надано разом з позовною заявою (а.с. 180-182).

Залишаючи позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду про витребування доказів банком залишились без виконання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом без додержанням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

За змістом цих вимог процесуального закону правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім цього, колегія судів звертає увагу на те, що висновок суду про залишення позову без розгляду з підстав не надання витребуваних судом доказів є передчасним, оскільки банком, як на виконання запитів суду, так і ухвали про витребування доказів, надавались письмові пояснення, копії анкети-заяви та довідки про умови кредитування банком, інформація про строк дії кредитних карток.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає, що постановлення оскаржуваної ухвали з підстав, передбачених пунктом 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суперечить завданням цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів юридичної особи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню судом першої інстанції по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик