ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/201/19 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

за участю апелянтів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу № 607/15344/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2018 року, ухваленого суддею Грицаком Р.М., повний текст якого складено 08 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду із даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що за усною домовленістю між нею та відповідачем останній зобов'язався щомісячно надавати їй кошти в сумі 300 доларів США на утримання дітей, однак, з червня 2018 року відповідач ухиляється від належного матеріального забезпечення дітей та надає кошти нерегулярно та в недостатньому розмірі. Просить стягнути аліменти на утримання дочки та сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., однак, не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн., однак, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 07 серепня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 та в січні 2019 року ОСОБА_2 подали на вказане рішення суду апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказують, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що апелянт працевлаштувався у ТзОВ «Львівська ізоляція», де працює на даний час, та його заробіток в середньому складає 3198 грн. 16 коп. на місяць. Довідку про доходи в суд першої інстанції він подати не зміг, бо з 10 жовтня 2018 року проходив випробовувальний термін в даній організації, і адміністрація не могла надати довідку про заробітну плату. Зазначає, що маючи стабільний щомісячний заробіток, неспроможний платити по 1500 грн. на одну дитину щомісячно. На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким стягнути аліментів на утримання дочки та сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн.50 коп., тобто, в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач, повідомивши про відсутність у нього роботи, не надав суду інформації про реестрацію його, як шукаючого роботу в центрі зайнятості. Крім того, очевидним є факт підробітку відповідача неофіційно і отримання доходу. Разом з тим, відповідач в більшості часу працював за кордоном і отримував заробітну плату (дохід) у іноземній валюті та її розмір достатній для того щоб утримувати своїх дітей.

На підставі наведеного, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки та сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., однак не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

У лютому 2019 року до апеляційного суду ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, обгрунтовуючи тим, що маючи стабільний щомісячний заробіток, неспроможний платити по 1500 грн. на одну дитину щомісячно, але готовий платити не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 свою апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній. Проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечили.

Позивач ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній. Проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та не заперечується сторонами.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Судом першої інстанції вірно встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з матір'ю - ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні.

Як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідач ОСОБА_1 Протягом 2016-2017 р.р. та до червня 2018 року переказав кошти на ім'я ОСОБА_2 на загальну суму 4050 доларів США.

Згідно квитанцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідач ОСОБА_1 з липня 2018 року по листопад 2018 року щомісячно переказував кошти в розмірі близько 2000 - 2200 грн. на ім'я ОСОБА_2

Згідно довідки, виданої у вересні 2018 року Тернопільською ДФС, у ОСОБА_1 відсутній дохід за період з 01 січня по 16 червня 2017 року.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею передбачено 181 СК України, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з частинами восьмою, дев'ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З довідки ТзОВ «Львівська ізоляція» №2392 від 17 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 із 10 жовтня 2018 року працює в ТзОВ «Львівська ізоляція» та займає посаду "сторож". Дохід за період з 10 жовтня по 30 листопада 2018 року склав 7945 грн. 73 коп.

Апелянт ОСОБА_1 пояснив, що вказану довідку не міг подати в суд першої інстанції, оскільки незважаючи на працевлаштування з 10 жовтня 2018 року, проходив випробовувальний термін в даній організації, і адміністрація не могла надати довідку про заробітну плату.

Разом з тим, в останньому судовому засіданні апелянт ОСОБА_1подав довідку ТзОВ «Львівська ізоляція» №ЛІ000000003 від 30 січня 2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 із 10 жовтня 2018 року працює в ТзОВ «Львівська ізоляція» та займає посаду "сторож". Дохід за період з 10 жовтня по 31 грудня 2018 року склав 14104 грн. 01 коп.

Інші докази про доходи відповідача в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень.

Апеляційний суд враховує те, що розмір всіх доходів ОСОБА_1 підтверджується довідками про доходи, які були отримані відповідачем після винесення оскаржуваного рішення, оскільки незважаючи на працевлаштування відповідача з 10 жовтня 2018 року, він проходив випробовувальний термін в даній організації, і адміністрація не могла надати довідку про заробітну плату, що є поважною причиною неподання цього доказу до суду першої інстанції. Разом з тим, середній розмір заробітної плати ОСОБА_1 становить 3810 грн. 58 коп. на місяць.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянтів про те, що суд першої інстанції у повній мірі не врахував усіх обставин у справі у зв'язку з чим визначив розмір аліментів, який є неспівмірним із доходами відповідача, оскільки вони спростовуються довідками про доходи ОСОБА_1

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції пр те, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття.

Жодних обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному судом, колегія суддів не вбачає.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати залишити в межех, понесених сторонами.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 11 лютого 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи