Провадження № 2/161/914/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 квітня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Його право власності на вищевказаний житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (НОМЕР_2) та витягом про державну реєстрацію прав, виданим комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» НОМЕР_3). Відповідно до записів будинкової книги у вказаному будинку зареєстровані: він, ОСОБА_2, його невістка ОСОБА_1 , онуки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та колишня дружина його онука ОСОБА_7 - ОСОБА_3, яка є відповідачем у справі. Проте, остання з вересня 2014 року за вищевказаною адресою у спірному будинку не проживає та не з'являється, не сплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку. Вказує, що кількість зареєстрованих в будинку осіб впливає на вартість комунальних послуг, отримання субсидій та інших соціальних допомог. У майбутньому у нього можуть виникнути труднощі при відчуженні нерухомості, так як у будинку зареєстрована стороння особа. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням добровільно знятись з місця реєстрації, проте це не дало результатів, у зв'язку з чим змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою, оскільки він є власником житлового будинку, а тому має право вимагати усунення перешкод у користуванні ним.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, наведених у ньому.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать надіслані судом останній повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Як встановлено судом, позивач є власником житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1, про що свідчить дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 01.11.2010р.(а.с.8)

З матеріалів справи випливає, що відповідач ОСОБА_3 є колишньою дружиною онука позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 06.12.2002р. по даний час, що стверджується записом у будинковій книзі НОМЕР_4 для прописки (реєстрації ) громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1. (а.с.10)

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з вересня 2014 року за вищевказаною адресою не проживає, про що свідчать довідка Боратинської сільської ради Луцького району №1150 від 21 вересня 2018 року, висновок про результати розгляду звернення громадян №2247 від 15.11.2018р., повідомлення Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області від 16.11.2018р. №14736/59/02-18.

Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше чотирьох років без поважних причин.

В силу вимог ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися житловим приміщенням на власний розсуд.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст. 12, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН невідомий, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий (місце реєстрації: АДРЕСА_1, адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_2) в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 (місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1) 704грн.80 коп. судових витрат по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем у справі є: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 (місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1).

Відповідачем у справі є: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий (місце реєстрації: АДРЕСА_1, адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_2)

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта