Справа № 202/944/19
Провадження № 2-з/202/14/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

08 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання права користування та постійного проживання в житловому приміщенні гуртожитку,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання права користування та постійного проживання в житловому приміщенні гуртожитку.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони будь-кому виселяти ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, із кімнати №109 будинку №15 по вул. Осінній в місті Дніпрі; видавати третім особам ордер на право зайняття вказаної кімнати та заборонити будь-кому з будь-яких підстав вселятися в кімнату №109 будинку №15 по вул. Осінній в місті Дніпрі.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цивільні справі № 202/191/19, яка перебуває в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ є кімната, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З огляду на зазначене можливо дійти висновку про те, що існує реальна загроза невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, та необхідність забезпечення позову в частині заборони виселення ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з кімнати №109 будинку №15 по вул. Осінній в місті Дніпрі та вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову частково, оскільки вимога позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам видавати третім особам ордер на право заняття вказаної кімнати та заборони будь-кому з будь - яких підстав вселятися в кімнату, до набрання рішенням суду законної сили є передчасною та нічим необґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 (49051, м. Дніпро, вул. Осіння, буд. 15, кімн. 109, РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради,третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання права користування та постійного проживання в житловому приміщенні гуртожитку задовольнити частково.

Заборонити Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 16, ), вчиняти будь-які дії з виселення ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, із кімнати №109 будинку №15 по вул. Осінній в місті Дніпрі, до набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решті вимог відмовити.

Стягувачем за цим виконавчим документом є ОСОБА_1 (49051, м. Дніпро, вул. Осіння, буд. 15, кімн. 109, РНОКПП НОМЕР_1) .

Боржником за цим виконавчим документом є Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 16, ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 15-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Л.П. Слюсар