ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/2119/17

Головуючий у першій інстанції - Карапиш Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/342/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Нива-плюс»,

особи, які подали апеляційні скарги: Приватне акціонерне товариство «Нива-плюс», ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 року та ОСОБА_2 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» про визнання договору купівлі-продажу майнового паю недійсним,

прізвище судді: Карапиш Т.В.; місце ухвалення рішення та ухвали: м. Ічня,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 18.10.2017 року, укладений ОСОБА_2 та ЗАТ «Нива-плюс»;

- застосувати правові наслідки недійсності правочину та повернути позивачу майновий пай, що був отриманий покупцем на виконання недійсного правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.10.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Нива-плюс» був укладений договір купівлі-продажу майнового паю. 08 вересня 2017 року на зборах громади с. Іваниця Ічнянського району Чернігівської області було обговорено питання про недійсність договору купівлі-продажу майнових часток (паїв), зокрема, через те, що дія схожа на правочин, але за своєю суттю не відповідає його характеру. Після того як позивач прийняв участь у вказаних зборах він дізнався про порушення своїх прав та почав вчиняти дії щодо їх захисту. 14.09.2017 року позивач направив лист до керівництва ПрАт «Нива-плюс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового паю від 18.10.2007 року, проте останній повідомив, що при укладанні договору порушення прав не було.

Позивач вказує на те, що не маючи юридичної освіти він вважав, що укладення договору купівлі-продажу майнового паю від 18.10.2007 року на умовах покупця є єдиним шляхом для отримання можливості приватизувати житловий будинок, в якому проживає його сім'я, та оформити правовстановлюючі документи. Позивач повідомив, що оспорюваний договір є недійсним, оскільки на момент його укладання документів, які б підтверджували його права на майновий пай не існувало. Свідоцтво про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) позивач не отримував. За таких обставин, позивач, посилаючись на ст.ст.16, 203, 215, 216, 362 ЦК України, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 року поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду з позовом. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 18 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «Нива-плюс». Стягнуто із ПрАТ «Нива-плюс» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640,00 грн.

12 грудня 2018 року до районного суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ПрАТ «Нива-плюс» на користь ОСОБА_2 судових витрат у сумі 1395,00 грн.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про винесення додаткового рішення.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Нива-плюс» просило скасувати повністю рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «Нива-плюс» зводяться до того, що позивач звернувся до суду 22 грудня 2017 року про визнання договору купівлі-продажу майнового паю від 18 жовтня 2017 року недійсним, не навівши обставин, які перешкоджали це йому зробити впродовж 10 років, не надавши доказів поважності причин пропущення строку позовної давності більше ніж на 7 років. В той же час, позивач звертався зі скаргами до Ічнянської районної державної адміністрації у 2007 році і тоді ж мав можливість звернутися до суду за захистом порушеного права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року та направити матеріали справи до суду першої інстанції, посилаючись на неповно з'ясовані обставини справи, ненадання належної оцінки доказам та порушення вимог процесуального і матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що на підтвердження понесених витрат на придбання бензину позивач надав суду відповідне клопотання та відповідні документи, що підтверджують понесені витрати у терміни, визначені ч.8 ст.141 ЦПК України. Районним судом було досліджено всі матеріали та докази, що містяться у справі, в тому числі клопотання ОСОБА_2 про стягнення з відповідача судових витрат у разі задоволення позову та чеки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 року без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «Нива-плюс» без змін.

Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 18 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «Нива-плюс», суд першої інстанції виходив з того, що договір був укладений на вкрай невигідних умовах для позивача, а тому на підставі ст.233 ЦК України є недійсним. При цьому, районний суд поновив позивачу строк на звернення до суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 26 листопада 2018 року у даній справі вирішено всі заявлені вимоги та судом дана оцінка всім доводам та доказам, які надавалися сторонами, розглянуті всі клопотання сторін, по яким давали докази і пояснення, та які досліджувались у судових засіданнях.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до архівної довідки Ічнянської районної державної адміністрації від 23.03.2018 р. за №07-07/84, колгосп ім. Калініна с.Іваниця реорганізований в колективно-пайове сільськогосподарське підприємство (КПСП) «Колос» (протокол №1 зборів уповноважених від 19.02.1993 р.).

КПСП «Колос» с. Іваниця ліквідоване (протокол №1 зборів уповноважених від 20.02.2000 р.) (а.с.80 т.1).

18.10.2007 року між ЗАТ «Нива-плюс» та ОСОБА_2 був укладений договір, за яким ОСОБА_2 продав, а ЗАТ «Нива-плюс» купило належний ОСОБА_2 майновий пай виділений йому рішенням зборів КПСП «Колос» с. Іваниця від 08 лютого 2000 року. Майновий пай складається із будівлі - 47%, споруди - 47%, автомашини - 6,7%, трактори - 6,2%, комбайни - 2,7%, машини і обладнання - 14,1%, худоба осн. стада - 5%, худоба молодняк - 2,6%, буд. матеріали і обладнання зап. частини - 11,7%: загальною вартістю 3795 грн. Продаж вчинено за 1,00 грн., які ОСОБА_2 отримав повністю до підписання цього договору. Вказано, що ОСОБА_2 в подальшому не матиме ніяких майнових чи грошових претензій до ЗАТ «Нива-плюс» в питаннях майнового паю (а.с.86 т.1).

07.04.2012 року ЗАТ «Нива-плюс» змінило назву товариства на ПрАТ «Нива-плюс».

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст. 220, ч.1 ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст. 222, ч.2 ст.223, ч.1 ст. 225 ЦК тощо).

Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють питання щодо паювання майна КСП, передбачено, що основним правовстановлюючим документом, що підтверджує право на майновий пай, є свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП встановленого зразка, яке видається у передбаченому нормативно-правовими актами порядку.

Відповідно до п.п.13,14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою

згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай

підприємства.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на вищенаведені норми та оцінивши обставини справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на майновий пай (його частину) не отримував, про що вказував у позові.

Отже, позивач не набув у встановленому законом порядку право власності на майновий пай (частку) КПСП «Колос» с. Іваниця.

На момент укладання договору від 18.10.2007 року, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а ЗАТ «Нива-плюс» купило належний ОСОБА_2 майновий пай виділений йому рішенням зборів КПСП «Колос» с. Іваниця від 08 лютого 2000 року, ОСОБА_2 не був власником цього майнового паю, тобто оспорюваний правочин є нікчемним через невідповідність його вимогам закону і не створює правових наслідків для сторін.

Виходячи із закріпленого у статті 215 ЦК України правила, визнання зазначеного договору судом недійсним не вимагається у зв'язку з встановленням його нікчемності безпосередньо законом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, вимоги про встановлення нікчемності оспорюваного договору позивачем до суду пред'явлено не було, а захист права шляхом визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачено.

Вимоги позивача застосувати правові наслідки недійсності правочину та повернути ОСОБА_2 майновий пай не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивачем не надано доказів наявності права власності на майновий пай (частку) КПСП «Колос» с. Іваниця.

Доводи апеляційних скарг ПрАТ «Нива-плюс» та ОСОБА_2 не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки такі аргументи втрачають правовий сенс за встановлених апеляційним судом обставин щодо нікчемності підписаного сторонами договору в цілому.

Виходячи з вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Зважаючи на те, що апеляційний суд скасував рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 року, то колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, залишити без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та у зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_2 та користь ПрАТ «Нива-плюс» слід стягнути 960,00 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, ч.1 п.4 ст. 376, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» про визнання договору купівлі-продажу майнового паю недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» (вул. Петра Жовторіпенка, 39, с. Іваниця, Ічнянський район, Чернігівська область, ) 960 (дев'ятсот шістдесят) грн. 00 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді