ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/534/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Петрової Олени Олександрівни, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 грудня 2018 року, у складі судді Дорошинської В.Е., у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними і скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

20 липня 2018 року ОСОБА_3звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

--- визнати незаконним та скасувати наказ Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 14 грудня 2017 року №210 "Про введення в дію нової організаційної структури Інспекції";

--- визнати незаконним та скасувати наказ Інспекції від 21 червня 2018 року №206/к "Про звільнення" ОСОБА_3 з посади директора Миколаївської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків;

--- поновити з 22 червня 2018 року ОСОБА_3 на посаді директора Миколаївської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків;

--- стягнути з Інспекції на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.06.2018 року на дату винесення рішення без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів;

--- стягнути з Інспекції моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Позов обґрунтував наступним. Він перебував у трудових відносинах із відповідачем з 16.03.2017 року по 21.06.2018 року, працюючи на різних посадах. Наказом Інспекції №277/к від 13.10.2017 року переведений на посаду директора Миколаївської регіональної філії, наказом № 206/к від 21.06.2018 року його було звільнено з 21.06.2018 року із займаної посади у зв'язку із скороченням штату відповідно до п.1. ст.40 КЗпП України. Позивач із звільненням не згоден, вважає звільнення та наказ №206/к від 21.06.2018 року незаконними, такими що порушують його права, оскільки він не відмовлявся від подальшої роботи в Інспекції, не виявляв бажання припинити трудові відносини та розірвати трудовий договір, мав переважне право на залишення на роботі у зв'язку із тим, що має три вищих освіти, є сімейною особою, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Крім того зазначив, що йому не запропоновано жодної вакантної посади. Також вказав, що, в порушення ст.43 КЗпП України, відсутня згода профспілки щодо його звільнення, до того ж фактичні зміни в організації праці не відбулись. Крім того вважає, що відповідач зобов'язаний був повторно попередити його про звільнення з посади у зв'язку із введенням в дію нового штатного розкладу. Також зазначив, що у результаті його незаконного звільнення відповідач зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.06.2018 року, та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10000грн. У зв'язку із наведеним просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на належне обґрунтування відповідного скорочення чисельності штату та видання відповідних наказів, а також на законність дій Інспекції під час вивільнення працівників.

Оскаржуваним рішенням від 14 грудня 2018 рокуу задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Петрова О.О., діюча в інтересах ОСОБА_3,просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема вказала, що судом не враховано, що після нововведеного штатного розпису з 02.01.2018 року позивач не відмовлявся від подальшої роботи в Інспекції, не виявляв бажання припинити трудові відносини. Також зазначила, що у наказах №210 та №211 не зазначено про скорочення чисельності та штату працівників. Крім того вказала, що відповідачем не було запропоновано жодної вакантної посади, незважаючи на його досвід роботи, трудовий стаж та навчання у магістратурі Національного університету "Києво-Могилянська академія". До того ж вважає, що судом не взято до уваги наявність у позивача двох підстав щодо переважного права на залишення на роботі (одна з яких - тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві). Також зазначила, що судом не враховано, що у наказі №210 відсутні будь-які обґрунтування (підстави) для введення нової організаційної структури.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Із записів трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що наказом №60/к від 15.03.2017 року позивач був прийнятий з 16.03.2017 року на посаду начальника відділу управління якістю, сертифікації та аудиту заступника начальника управління з питань підготовки Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків. У подальшому він був декілька разів переведений на інші посади. Наказом № 227/к від 31.10.2018 року позивач переведений на посаду директора Миколаївської регіональної філії з 01.11.2017 року (а.с.6).

Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків згідно із Положенням про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків (затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 17.10.2001р № 693, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.2001р за № 928/6119), є державною організацією, заснованою на державній власності, і належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Одним з основних завдань діяльності Інспекції є підтвердження кваліфікації моряків у постійно діючих державних кваліфікаційних комісіях, а також підтвердження дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, визначених законодавством, що зазначені в пункті 3/2 Розділу 3 Положення.

Із пояснювальної записки начальника Інспекції на адресу Міністерства інфраструктури України щодо оптимізації структури Інспекції (від 22.11.2017року), яка додана до проекту організаційної структури, вбачається, що є пропозиція оптимізувати структуру Інспекції шляхом скорочення кількості філій, зменшення кількості заступників начальника, тощо. Також вказана пропозиція скорочення двох філій Інспекцій: Миколаївської та Бєлгород-Дністровської (а.с.35-36).

Відповідно до порівняльної таблиці до організаційної структури, затвердженої начальником Інспекції ОСОБА_4 штатна чисельність станом на 13.05.2017 року становить 139 одиниць (а.с.37).

Згідно наказу Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків № 210 від 14.12.2017 року у зв'язку із затвердженням нової організаційної структури Інспекції введено в дію з 02 січня 2018 року нову організаційну структуру (а.с.7).

Відповідно до наказу Інспекції № 211 від 14.12.2017 року на підставі вказаного вище наказу № 210 затверджено та введено в дію з 02 січня 2018 року штатний розпис Інспекції, який додано до наказу (п.1) та, зокрема відділу кадрів наказано: забезпечити повідомлення про зміну в організації праці відповідно до чинного законодавства працівників Інспекції (п.2.2), дотримати в установленому законом порядку щодо переведення працівників Інспекції згідних продовжувати роботу за новими посадами (п.2.3), здійснити відповідні заходи щодо працівників Інспекції, посади яких виводяться згідно із штатним розписом, та які відмовились від подальшої роботи (п.2.4) (а.с.8).

Згідно штатного розпису Інспекції з 02.01.2018 року, затвердженого наказом від 14.12.2017 року №211, який, як зазначено вище, доданий до цього наказу, всього затверджено 89 штатних одиниць, вказано про функціонування лише чотирьох регіональних філій: Одеської, Ізмаїльської, Маріупольської, Херсонської. Із вказаних регіональних філій наявні посади регіональних директорів лише у двох: у Одеській та Маріупольській (а.с.27-28).

А як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, до вивільнення функціонувало 6 філій (крім вказаних чотирьох також і Миколаївська та Бєлгород-Дністровська).

У листі начальника Інспекції ОСОБА_4 повідомляється ОСОБА_3 про те, що у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників Інспекції та відповідно до наказу Інспекції від 14.12.2017 року №211 з 02 січня 2018 року було скорочено посаду директора Миколаївської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, також вбачається, що на момент скорочення посади директора Миколаївської регіональної філії Інспекції, були відсутні вакантні посади, які могли б бути запропоновані позивачу для подальшого працевлаштування. Також вказано, що у разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двохмісячного терміну попередження, вона буде запропонована відповідно до чинного законодавства (а.с.10).

У Інформації про заплановане масове звільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці від 28.12.2017 року вказано перелік посад Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, які передбачається вивільнити протягом трьох місяців згідно наказу №211 від 14.12.2017 року, серед яких з 6 посад директора регіональної філії передбачається вивільнення 4 посади; запланована дата вивільнення - 28.02.2018 року (а.с.31).

Наказом № 206/к від 21.06.2018 року позивач звільнений з посади директора Миколаївської регіональної філії у зв'язку зі скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України з 21.06.2018 року та виплачено компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 16 березня 2017 року по 21 червня 2018 року за 30 календарних днів, додаткову оплачувану відпустку за період роботи з 16 березня 2017 року по 21 червня 2018 року за 9 календарних днів, відповідно до ст.24 Закону України "Про відпустки" та виплачено вихідну допомогу в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати відповідно до ст. 44 КЗпП України (а.с.11).

Із вказаним наказом позивач ознайомився 21.06.2018 року, що підтверджується його підписом на вказаному наказі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч.3 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За положеннями ст.42 КЗпП України:

--- при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (ч.1);

--- при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби;

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат (ч.2);

--- перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України (ч.3).

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським та ін.

Згідно п.7 ч.1 ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

За положеннями ст.49-2 КЗпП України:

--- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 2 місяці (ч.1);

--- при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (ч.2);

--- одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставними є доводи позивача про необґрунтованість наказу Інспекції № 210, оскільки введення нової організаційної структури було обумовлено оптимізацією структури організації, забезпечення достатнього обсягу фінансових ресурсів, з метою недопущення збитковості Інспекції та подальшої стабілізації економічної ситуації, а також виходив з того, що нова організаційна структура та штатний розпис було погоджено з вищим органом - Мінінфраструктури, якому відповідач підпорядкований. Також, при вирішенні питання про переважне право, суд першої інстанції враховував положення ст.42 КЗпП України та виходив з того, що загальний трудовий стаж позивача (9 місяців 12 днів) є меншим ніж у інших двох працівників, яким запропоновано переведення до Херсонської філії, та позивачем зазначено відомості лише про одну дитину. Крім того, суд першої інстанції врахував положення ст.43?1 КЗпП України, за якими розірвання трудового договору можливе без згоди виборного органу первинної профспілкової організації у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (позивач перебував на посаді директора Миколаївської регіональної філії). Таким чином суд вважав, що лише факт навчання у вищому навчальному закладі не дає позивачу достатньо підстав, щоб мати переважне право на залишення на роботі. Отже, у зв'язку із додержанням Інспекцією норм діючого законодавства при звільненні позивача, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на всебічному і повному досліджені наданих заявником доказах.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечується, з 16.03.2017 року позивач знаходився у трудових відносинах із відповідачем, наказом № 206/к від 21.06.2018 року позивач звільнений з посади директора Миколаївської регіональної філії у зв'язку зі скороченням штату. Вказаному наказу передувало узгодження із Міністерством інфраструктури України оптимізації структури Інспекції шляхом скорочення кількості філій, зокрема Миколаївської регіональної філії, а також зменшення кількості заступників начальника та ін. У зв'язку із цим було заплановано масово вивільнити працівників Інспекції у зв'язку зі змінами та було видано 14.12.2017 року відповідний наказ № 211 про затвердження та введення в дію нового штатного розпису Інспекції, на підставі якого певні працівники, зокрема і позивач як директор філії, інші працівники Миколаївської філії були попереджені не пізніше ніж за два місяці про скорочення їх посад та розірвання у майбутньому трудового договору за ч.1 ст.40 КЗпП України. На час попередження були відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані позивачу. Ознайомлення із повідомленням сторони не оспорюють, сам ОСОБА_3 посилається на нього (на повідомлення) у своїй позовній заяві та є посилання на інформування в апеляційній скарзі. Апеляційний суд звертає увагу, що скорочення Миколаївської регіональної філії було передбачено штатним розписом, затвердженим наказом №211.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що, на підставі ст.43-1 КЗпП України, згода на звільнення ОСОБА_3 від профспілкового органу не є обов'язковою, оскільки розірвання трудового договору без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається у випадку звільнення керівника відокремленого підрозділу. Також позивачем не було доведено належними доказами, що він має переважне право на залишення на роботі.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст.89, 263-264, 382 ЦПК України, повно та всебічно з'ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки звільнення ОСОБА_3 відбулось згідно чинного законодавства, встановлено, що відсутні підстави для визнання незаконними та скасування відповідних наказів, а тому відсутні підстави для поновлення його на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. Зокрема не може бути прийняте до уваги посилання скаржника на неврахування судом відсутності у позивача бажання припинити трудові відносини із відповідачем, оскільки у вказаній справі погодження сторін щодо розірвання трудового договору не передбачене законодавством, вказане вивільнення відбувається за ініціативи уповноваженого органу з відповідним попередженням про це не менш ніж за 2 місяці. Також, довід скаржника щодо відсутності у наказах №210, №211 посилання про скорочення чисельності та штату працівників не приймається до уваги, оскільки у наказі № 211 затверджено новий штатний розпис, який додано до цього наказу, у якому вказана нова кількість штатних одиниць - 89, а не 139 од. як це було у 2017 році та вказана відсутність Миколаївської регіональної філії. Довід апелянта щодо незапропонування відповідачем позивачу жодної посади також не може бути взято до уваги, оскільки під час попередження про майбутнє вивільнення його (позивача) було повідомлено про те, що вакантні посади для нього відсутні. Крім того, посилання скаржника на неврахування судом наявності у нього двох підстав для переважного права не приймається до уваги, оскільки за ст.42 КЗпП України першочергово переважне право надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а вже після цього враховуються інші підстави (тривалість безперервного стажу, навчання у вищих навчальних закладах, тощо). А позивачем, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, належними та допустимим доказами не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. При апеляційному розгляді справи позивач не заперечив проти того, що на час його звільнення решта керівників інших філій, зокрема Херсонської, мали стаж роботи більший ніж в нього. До того ж, довід апелянта щодо відсутності у наказі № 210 будь-якого обґрунтування його прийняття не може бути прийняте до уваги, оскільки це спростовано самим текстом наказу.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Петрової Олени Олександрівни, діючої в інтересах ОСОБА_3,залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 грудня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 17 квітня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська