Ухвала

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 493/1858/16

провадження № 61-1717 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області) Ресельник М. І.,

ВСТАНОВИВ :

16 травня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ресельник М. І. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 07 листопада 2017 року, виконавче провадження № 55054725 від 02 листопада 2017 року з виконання виконавчого листа № 493/1858/16-ц, який видано 23 травня 2017 року на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 19 квітня 2017 року про стягнення з неї та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 101 000 грн.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року скаргу боржника ОСОБА_4 на дії державного виконавця Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ресельник М.І. залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в процесі виконання рішення Балтського районного суду Одеської області від 19 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, державний виконавець Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ресельник М. І. діяв з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та після виявлення рахунків боржника у банках правомірно виніс постанову про арешт грошових коштів, що містяться на цих рахунках.

21 січня 2019 року ОСОБА_4 звернулась із касаційною скаргою на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року, в якій просила скасувати судові рішення, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми Закону України «Про виконавче провадження» та просила ухвалити нове рішення про задоволення її вимог.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Суди під час розгляду справи встановили, що у виконавчому провадженні № 55054725 від 02 листопада 2017 року з виконання виконавчого листа № 493/1858/16-ц, виданого 23 травня 2017 року на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 19 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 101 000 грн. Постановою державного виконавця Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ресельник М. І. від 07 листопада 2017 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника: № НОМЕР_1; № НОМЕР_2 в ПАТ «ПУМБ»; № НОМЕР_3 в AT «УкрСиббанк».

ПАТ «ПУМБ» № ІLК/8 від 19 квітня 2018 року на ім'я ОСОБА_4 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 за кредитним договором. На вказаному рахунку присутнє блокування коштів на суму 111 300 грн.

Судами також встановлено, що списання коштів з рахунків боржника державним виконавцем не проводилось.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо будь-якого списання коштів з рахунків боржника.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно частини 4 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Крім того, відповідно до частин 1 та 2 статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Отже, в наведеного вище вбачається, що із зарахуванням суми кредиту на рахунок позичальника в останнього виникає право власності на річ, як це відбувається при її врученні готівкою. Тобто, позичальник стає власником відомої кількості грошових знаків та у його розпорядженні знаходиться певна грошова сума. Саме тому, її зарахування на рахунок стає можливим прирівняти до передачі права власності на грошові знаки.

Факт відсутності коштів значення не має, оскільки суть арешту грошей на рахунках банку полягає у блокуванні списання коштів з рахунків, а не їх надходження.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що державний виконавець Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ресельник М. І. діяв з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ІЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою та рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_8 на дії державного виконавця не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, суд на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв