Провадження №4-с/369/149/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Ріпка Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справуза скаргою ПрАТ «Київобленерго», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Головний державний виконавець Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2, Києво-Святошинський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, про визнання неправомірними дій державного виконавця та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ПрАТ «Київобленерго»звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця та зобовязання вчинити дії, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Головний державний виконавець Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2, Києво-Святошинський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області.

Просив суд визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 12.10.2018 р. про повернення без прийняття до примусового виконання Виконавчого листа Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 р. № 369/7458/16-ц (строк предявлення до виконання до 07.04.2020 р., рішення набрало законної сили 07.04.2017 р.) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію та судових витрат. Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про повернення 12.10.2018 р. без прийняття до примусового виконання виконавчого листа Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 р. № 369/7458/16-ц (строк предявлення до виконання до 07.04.2020 року рішення набрало законної сили 07.04.2017 р.) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію та судових витрат. Зобов'язати начальника Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області скасувати повідомлення головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 12.10.2018 р. про повернення без прийняття до примусового виконання Виконавчого листа Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 р. № 369/7458/16-ц (строк предявлення до виконання до 07.04.2020 р., рішення набрало законної сили 07.04.2017 р.) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію та судові витрати без прийняття до виконання та відкрити відповідне виконавче провадження.

Скаргу мотивовано тим, що повідомленням головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 12.10.2018 заявнику було повернуто виконавчий лист Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 р. № 369/7458/16-ц, у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі не зазначено інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серії та номеру паспорта боржника.

Разом з тим заявник з вказаним повідомленням не погоджується та вважає, що відсутність у виконавчому листі інформації про ідентифікаційний номер боржника не є підставою для повернення виконавчого документа, оскільки в силу положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.11.2018 року вказану скаргу прийнято до розгляду.

У судове представник заявника не зявився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Державний виконавець та боржник у судове засідання не з'явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмових пояснень по суті спору до суду не направили.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 05.10.2018 року ПрАТ «Київобленерго» звернулося до Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою, в якій просив здійснити примусове виконання по виконавчому листу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 року по справі №369/7458/16-ц.

Разом з тим, повідомленням повідомленням головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 12.10.2018 заявнику було повернуто виконавчий лист Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 р. № 369/7458/16-ц, у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі не зазначено інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серії та номеру паспорта боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Звертаючись зі скаргою до суду, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на те, що відсутність у виконавчому листі інформації про ідентифікаційний номер боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження в силу положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта боржника.

При цьому, відповідно до п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, виходячи зі змісту вказаної норми закону, суд вважає, що відсутність у виконавчому листі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номеру паспорта боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки останній не позбавлений можливості звернутися до відповідних органів із запитом про надання інформації щодо особистих відомостей боржника, в тому числі і реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом України в постанові від 25.06.2014 року у справі №6-62цс/14.

Відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень Затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абз. 2 п. 14 Інструкції, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції, вказується, при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно- правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України).

Виконавче провадження невід ємна умова доступу громадянина до правосуддя, що не має самостійного характеру, оскільки без виконання судових рішень сама судова система не є ефективною.

У справі «Горнсбі проти Греції» [6] Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Окрім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, виходячи з наявних в справі доказів, судом встановлено, що під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС було неправильно застосовано та порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, слід зазначити, що відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Аналіз наведених норм матеріального закону дає підстави для висновку, що відсутність у виконавчому листі дати народження боржника, його реєстраційного номеру облікової картки платника податків не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки такі дані можуть бути отримані виконавцем в ході здійснення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Виходячи зі змісту ч. 2 статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що скарга в частині зобовязання начальника Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області скасувати повідомлення головного державного виконавця про повернення без прийняття до примусового виконання Виконавчого листа та відкрити відповідне виконавче провадження, підлягає до задоволення частково, а саме - зобов'язати головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 369/7458/16-ц, виданого 03.11.2016 року Києво - Святошинським районним суд Київської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ПрАТ «Київобленерго», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Головний державний виконавець Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2, Києво-Святошинський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, про визнання неправомірними дій державного виконавця та зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про повернення 12.10.2018 р. без прийняття до примусового виконання виконавчого листа Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 р. № 369/7458/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію та судових витрат.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 12.10.2018 р. про повернення без прийняття до примусового виконання виконавчого листа Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 р. № 369/7458/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію та судових витрат.

Зобов'язати головного державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 369/7458/16-ц, виданого 03.11.2016 року Києво - Святошинським районним суд Київської області.

У решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Дубас Т.В.