Справа № 572/1962/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

за участю секретаря судових засідань - Кудіної А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сарненського районного суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути 1900 доларів США основного боргу та пеню в сумі 228 доларів США з вказівкою на конкретизацію цієї суми в національній валюті на день здійснення платежу .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.04.2019 року ОСОБА_2 позичила в неї в 1900 доларів США, про що власноручно написала розписку в присутності двох свідків, згідно якої строк повернення боргу - 30.05.2019 року. Однак, у вказаний в розписці строк борг не повернула, на попередження не реагувала, що стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явилася, письмовою заявою зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача 1400 доларів США основного боргу, справу просила розглянути без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, якою позовні вимоги визнала, справу просила розглянути без її участі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Судом встановлено, що 20.04.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 одержала в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1900 доларів США, що підтверджується долученою до матеріалів справи борговою розпискою, яка складена в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Вказаним договором встановлений строк повернення позики, а саме в термін до 30.05.2019 року та зобов`язання виплатити пеню в розмірі 20% від суми позики за кожен місяць прострочення.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Згідно правового висновку про застосування ст.ст. 1046,1047 ЦК України який міститься в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-50цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України, договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Суд вважає, надану розписку належним та допустимим доказом.

Згідно зі ст.192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення

рішення.

Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 13.09.2019 року вартість одного долара США становить 24 грн. 83 коп.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики заборгованості у розмірі 1400 доларів США що за курсом НБУ станом на 13.09.2019 року становить 34762грн. (24,83грн.*1400доларів).

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За приписами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Проте, відповідач до теперішнього часу не виконав свої зобов`язання перед позивачем за згаданим договором позики від 20.04.2019 року щодо повернення суми позики.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача борг з урахуванням пені в розмірі 228 доларів США, а тому підлягає стягненню з відповідача 5661,24 грн. (228*24,83).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем згідно квитанції від 02.07.2019 року було сплачено судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 768 грн. 40 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 192, 533, 640, 1043, 1046, 1047 ЦК України, керуючись ст..76,77, 81, 82, 178, 263, 279, 280-289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21.03.2011 року Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 13.01.2006 року Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області боргу в розмірі 40423 (сорок тисяч чотириста двадцять три) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21.03.2011 року Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий13.01.2006 року Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сарненський районний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя .