Справа № 2-25/02
Провадження № 2-зз/496/3/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у

складі: головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Ткаченко В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить скасувати заходи забезпечення у вигляді накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ), застосовані ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2001 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2001 року по справі за заявою Біляївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі- продажу житлового будинку недійсним в порядку забезпечення позову було накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. 29 травня 2003 року Судовою палатою в цивільних справах апеляційного суду Одеської області було винесено ухвалу, відповідно до якої рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2002 р. було скасовано, а заяву Біляївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції до ОСОБА_3 ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним, було залишено без розгляду. Зазначеною ухвалою апеляційного суду Одеської області було закінчено розгляд справи, однак питання про зняття арешту з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , не було вирішено. Про наявність арешту власнику житлового будинку ( ОСОБА_1 ) стало відомо лише у грудні 2018 року при внесенні інформації про право власності на зазначений житловий будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Наявність обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 не дозволяє їй реалізовувати в повній мірі право власності на житловий будинок, а саме здійснювати розпорядження цим майном. У зв`язку із чим виникла необхідність звернутись до суду з вказаною заявою.

Прокурор не заперечував щодо задоволення заяви та представник заявника просив суд задовольнити заяву, про що сторони надали відповідні заяви.

Суд, дослідивши заяву про скасування заходів забезпечення позову, матеріали додані до неї та матеріали справи, вважає що наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2001 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку (т. 1 а.с.2-3).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2001 року по вказаній цивільній справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1. (т.1 а.с.9).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.03.2001 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ( т. 1 а.с.33-35).

Вказане рішення суду було оскаржено відповідачем ОСОБА_3 . та ухвалою Судової колегії у цивільних справах Одеського обласного суду від 24.04.2001 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12.03.2001 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду ( т. 1 а.с.71-72).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2002 року заяву Біляївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі відділу ДВС Біляївського РУЮ до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним, було задоволено ( т. 1 а.с.145-146).

Ухвалою Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 29.05.2003 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2002 року було скасовано, а заяву Біляївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі відділу ДВС Біляївського РУЮ до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним - залишено без розгляду ( т. 1 а.с.222-223).

Крім того, згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 27.01.2005 року у задоволені заяви ОСОБА_4 про поновлення строку для подачі касаційної скарги було відмовлено, касаційну скаргу повернуто без розгляду (т. 1 а.с.234).

Також з листів Верховного суду України вбачається, що згідно автоматизованої системи документообігу не зареєстрована касаційна скарга ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29.05.2003 року у цивільній справі №2-25/02 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним.

Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішено не було.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.1-4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд враховує, що справу в рамках якої вживались заходи забезпечення позову, розглянуто по суті, та згідно ухвали Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 29.05.2003 р., рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2002 року було скасовано, а заяву Біляївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі відділу ДВС Біляївського РУЮ до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку - залишено без розгляду, яка не була оскаржена та набрала законної сили, суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову та наявність останніх перешкоджає заявнику здійснювати розпорядження вказаним майном.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_8 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ), застосовані ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2001 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя О.П. Галич