Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/3566/17-ц

провадження № 61-21958св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович,

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року у складі судді Гладун Х. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»; банк) Кадирова В. В. , третя особа - ФГВФО, про зобов`язання вчинити певні дії.

Вимоги обґрунтовував тим, що 24 грудня 2013 року між ним і банком був укладений договір банківського вкладу № 006-20507-241213 «Зростаючий +», відповідно до умов якого він вніс на рахунок 29 668 доларів США строком до 07 січня 2014 року (з можливістю пролонгації) під 5,5 % річних.

02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію, а 02 жовтня 2015 року Національний банк України прийняв постанову про ліквідацію банку.

У період тимчасової адміністрації через банк-агент йому було виплачено 200 000 грн.

08 лютого 2016 року він звернувся до ФГВФО з заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» із розрахунковою сумою 651 869 грн 81 коп., у задоволенні якої йому було відмовлено у зв`язку з пропуском тридцятиденного строку, передбаченого статтями 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (кредиторські вимоги приймалися з 08 жовтня 2015 року до 09 листопада 2015 року).

Зазначав, що з 01 вересня 2015 року до 26 листопада 2015 року він виконував свої трудові обов`язки у межах ділянки Юзівська вахтовим методом організації у Первомайському районі Харківської області на території, яку не мав можливості залишити, де відсутні інфраструктура, відділення зв`язку, доступ до всесвітньої інформаційної системи.

В таких умовах він не знав і не міг дізнатися про запровадження процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Ураховуючи, що він із поважних причин несвоєчасно звернувся до ФГВФО, просив зобов`язати уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» в частині включення його ( ОСОБА_2 ) з розрахунковою сумою в розмірі 651 869 грн 81 коп. до відповідної черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» із одночасним внесенням пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією ФГВФО змін до реєстру акцептованих вимог.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Суди зробили висновки про те, що позивач пропустив строк, передбачений частиною п`ятою статті 45 та частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є присічним та поновленню не підлягає, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст касаційної скарги

У квітні 2018 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_2 надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року справу № 757/3566/17-ц призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження у складі колегії із п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник вважає необґрунтованими висновки судів про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском ним строку, передбаченого статтями 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є преклюзивним.

Реалізація права власності не може бути обмежена строком, оскільки це прямо суперечить положенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України.

Обставини справи

Суди встановили, що 24 грудня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_2 уклали договір № 006-20507-241213 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий +», відповідно до умов якого останній вніс на рахунок 29 668 доларів США з відсотковою ставкою 5,5 % річних строком до 07 січня 2014 року (з можливістю пролонгації).

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 02 березня 2015 року № 51 з 03 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В.

01 липня 2015 року ОСОБА_2 через відділення публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» була виплачена гарантована сума вкладу в розмірі 200 000 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк» виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В. В. (на два роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно), якому делеговано всі повноваження ліквідатора банку.

08 жовтня 2015 року в офіційному друкованому органі - газеті «Голос України» (випуск № 187 (6191)) опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду ПАТ «Дельта Банк».

Кредиторські вимоги приймалися з 08 жовтня 2015 року до 09 листопада 2015 року.

08 лютого 2016 року ОСОБА_2 направив уповноваженій особі ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» звернення про включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку з розрахунковою сумою в розмірі 651 869 грн 81 коп.

25 лютого 2016 року заступник директора-розпорядника ФГВФО повідомив позивача про те, що він пропустив тридцятиденний строк, протягом якого можна було звернутися з вимогою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, у зв`язку з чим його вимога не підлягає прийняттю та розгляду.

Подаючи даний позов, ОСОБА_2 посилався на те, що він займав посаду інженера з нагляду за будівництвом за вахтовим методом організації робіт у товаристві з обмеженою відповідальністю «Шелл Юкрейн Експлорейшн енд Продакшн І » (далі - ТОВ «Шелл Юкрейн Експлорейшн енд Продакшн І») та в період із 01 вересня 2015 року до 26 листопада 2015 року під час вахти працював на майданчику за адресою: Харківська область, Первомайський район , 1 км від села Веселе, в межах ділянки (родовища) Юзівське, що підтверджується довідкою від 24 березня 2016 року, виданою директором ТОВ «Шелл Юкрейн Експлорейшн енд Продакшн І».

Вказані обставини підтверджуються також копіями наказів ТОВ «Шелл Юкрейн Експлорейшн енд Продакшн І» від 25 серпня 2015 року та від 20 листопада 2015 року, а також копією трудової книжки ОСОБА_2 (а. с. 28-34).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 213 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок про те, що ОСОБА_2 пропустив строк на звернення із заявою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, який є преклюзивним і поновленню не підлягає незалежно від поважності причин його пропуску.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого суду, вважав його законним та обґрунтованим.

Колегія не погоджується з цим висновком апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Останнім строком звернення кредиторів до ПАТ «Дельта Банк» із вимогами було 09 листопада 2015 року.

Верховний Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо преклюзивності тридцятиденного строку на прийняття вимог кредиторів.

У статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про це прямо не зазначено.

Таке обмеження строку звернення направлене не на позбавлення права кредиторів банку, якими є у значній кількості фізичні особи, а на дисциплінування кредиторів у виконанні своїх обов`язків щодо прояву волевиявлення на отримання від банку, що ліквідується, виконання грошового зобов`язання.

У статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція) зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення від 20 листопада 1995 року в справі «Прессос Компанія Нав`єра С. А . та інші проти Бельгії»).

Вирішуючи, чи було дотримано цієї вимоги, суд визнає, що держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону, про який йдеться. Проте, суд не може не скористатися своїм повноваженням щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на «мирне володіння [його] майном» в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу (рішення від 12 листопада 2002 року у справі «Звольски та Звольська проти Республіки Чехія»).

Обмеження надзвичайно коротким строком кредиторів у зверненні з вимогами про включення до реєстру акцептованих кредиторів з урахуванням процедури доведення до відома кредиторів про зміну правового статусу банку без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій кредитора банку, не є необхідним у правовій державі. Таке обмеження буде непропорційним і неправомірним обмеженням прав кредиторів та неправомірним втручанням у право на мирне володіння своїм майном, у здійснення майнових прав.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 553/1642/15-ц (провадження № 14-207цс18).

Апеляційний суд вищевказаного не врахував, не звернув увагу на те, що строк, передбачений статтями 45 і 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не є присічним, унаслідок чого дійшов передчасного висновку про можливість залишення без змін рішення суду першої інстанції, не перевіривши належним чином поважності причин пропуску строку подачі позивачем вимоги ФГВФО про включення його реєстру акцептованих кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та передати справу на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун В. І. Крат