Справа № 278/1633/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі судді Зубчук І. В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що в межах виконавчого провадження № 42875756, здійснюваного на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса, 19 березня 2015 року державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Бєльським О. С. був накладений арешт на майно позивача. Позивач зауважила, що зазначене виконавче провадження було закрито, а виконавчий документ повернуто стягувачу, в той час як арешт залишився накладеним.

У зв`язку з наведеним позивач просить:

зняти арешт з належного їй майна, накладеного постаново державного виконавця Бєльського О. С. від 19 березня 2015 року в межах виконавчого провадження № 42875756;

виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна та з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт належного позивачу майна.

Представник Житомирського РВДВС подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовної заяви у зв`язку з відсутністю правових підстав для зняття накладеного арешту (а.с. 32-35)

У судове засідання учасники справи або їхні представники не з`явились.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с. 44).

Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 43)

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

06 квітня 2015 року на підставі постанови старшого державного виконавця Бєльського О. С. від 19 березня 2015 року, винесеної в межах виконавчого провадження № 42875756, був накладений арешт на майно ОСОБА_1 (а.с. 10, 14).

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року було замінено сторону виконавчого провадження за виконавчими листами, виданими на на виконання рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості, а саме замінено стягувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на правонаступника ОСОБА_2 (а.с. 17-18).

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року виконавчі листи, видані на виконання рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості в сумі 2552003,74 грн та судового збору в сумі 20740, 62 грн, були визнані такими, що не підлягають виконанню (а.с. 15-16).

13 червня 2019 року державним виконавцем Коцюрубою Я. Ю. було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" боргу в сумі 2552003,74 грн та судового збору в сумі 20740, 62 грн (а.с. 12-13).

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець поміж іншого здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV передбачене право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема, в разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п. 4 ст. 49 Закону № 606-XIV).

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2 ст. 50 Закону № 606-XIV).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з довідкою Житомирського РВДВС від 25 червня 2019 року № 8.5-25/8/208/29549 виконавчий напис № 330 від 27 січня 2014 року, виданий приватним нотаріусом Бондар І. В. про звернення стягнення на предмет застави, повернутий стягувачу 25 лютого 2016 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 28).

Як убачається з інформаційної довідки про виконавче провадження № 42875756, воно завершене, а виконавчий документ повернуто на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із встановленою законом забороною щодо зверненння стягнення на майно чи кошти боржника (а.с. 14).

Отже, враховуючи те, що виконавче провадження № 42875756 завершене, наявний на даний час арешт майна ОСОБА_1 не пов`язаний з виконанням виконавчого документу стосовно стягнення з останньої заборгованості.

Таким чином, враховуючи той факт, що провадження стосовно стягнення з позивача грошових коштів завершено, суд вважає, що накладений на майно позивача арешт порушує права останньої, як власника майна, у зв`язку з чим, на думку суду, арешт майна позивача має бути знятий.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89 ЦПК, ст.ст. 6, 11, 47 Закону № 606-XIV, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про зняття арешту з майна.

Зняти арешт з належного ОСОБА_1 майна, накладеного постановою державного виконавця Бєльського О. С. від 19 березня 2015 року в межах виконавчого провадження № 42875756.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна та з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт належного ОСОБА_1 майна, накладений постановою державного виконавця Бєльського О. С. від 19 березня 2015 року в межах виконавчого провадження № 42875756.

Стягнути з Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 768,40 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Зубчук