САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5631/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.01.2019 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2018 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку №10 по вул. Біловодській у м. Дніпро на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок. Згідно довідки про склад сімї, виданої головою квартального комітету №13 Самарської районної ради у м. Дніпрі від 27.09.2018 року, у будинку №10 по вул. Біловодській в м. Дніпро зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 з 04.11.1976 року, донька ОСОБА_3 з 08.09.1999 року, зять ОСОБА_4 з 14.06.2004 року, онук ОСОБА_5 з 21.07.2015 року, донька ОСОБА_6 з 07.06.1993 року, онука ОСОБА_7 з 24.09.2018 року, онука ОСОБА_8 з 24.09.2018 року, колишній зять ОСОБА_2 з 25.07.1995 року. Відповідач ОСОБА_2 був одружений з його донькою ОСОБА_6, шлюб був офіційно розірваний 18.06.2002 року. Відповідач з 2002 року не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає і взагалі житловим будинком не цікавиться. Протягом тривалого проміжку часу відповідач залишається зареєстрованим в житловому будинку, в якому не проживає фактично, що завдає додаткових незручностей, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, оформлення субсидії, чим обєктивно порушуються його права. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №10 по вул. Біловодській у м. Дніпро та примусово зняти його з реєстраційного обліку.

11.10.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.15-16).

25.10.2018 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2018 року позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.20-22).

25.10.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.23).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але до початку судового засідання через канцелярію суду від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 07.06.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Самарської районної Ради народних депутатів №526 від 11.09.1987 року на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок №10 по вул. Біловодській в м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) (а.с.5).

Крім позивача в будинку також зареєстровані відповідач ОСОБА_2, 1975р.н., донька ОСОБА_3, 1982р.н., зять ОСОБА_4, 1980р.н., онук ОСОБА_5, 1996р.н., донька ОСОБА_6, 1977р.н., онука ОСОБА_7, 2005р.н. та онука ОСОБА_8, 2017р.н., що підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету №13 Самарської районної ради у м. Дніпрі від 27.09.2018 року (а.с.6).

18.06.2002 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (донькою позивача ОСОБА_1І.), було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу №157 від 18.06.2002 року (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 більше року фактично не проживає у спірному житлі за адресою м. Дніпро, вул. Біловодська, 10, а лише зареєстрований у спірному домоволодінні, що підтверджується актом про не проживання від 27.09.2018 року (а.с.8).

Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач ОСОБА_2 у 2002 році добровільно покинув будинок №10 по вул. Біловодській у м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) та з того часу без поважної причини не проживає там, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, (м. Дніпро, вул. Біловодська, 10, іпн.) до ОСОБА_2, (м. Дніпро, вул. Біловодська, буд.10) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в домоволодінні №10 по вул. Біловодській у м. Дніпро, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев