Справа № 204/7132/18
Провадження № 2/204/246/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача Лугової Н.В.

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівної Олександри Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія В`ячеславівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівною Олександрою Володимирівною 05 червня 2018 року, реєстровий № 5-233, на підставі якого ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати рішення індексний номер 41429182 від 05.06.2018 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він разом зі своїм батьком, ОСОБА_7 , шляхом приватизації, набули право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько - ОСОБА_7 помер, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі з 1/2 частини спірної квартири. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батька, до державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори, внаслідок чого була заведена відповідна спадкова справа. В квітні 2018 року до нього звернувся ОСОБА_8 , який назвався директором агенції нерухомості ««Favor» і запропонував йому свою допомогу з оформлення спадщини та оформлення свідоцтва про право на спадщину на квартиру і інше майно. Оскільки позивач необізнаний з даного питання, він погодився на пропозицію ОСОБА_8 Відповідно до усної домовленості між ними останній взяв на себе зобов`язання надати допомогу щодо оформлення спадкових прав на квартиру, а позивач взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_8 всі необхідні для цього документи, в тому числі оригінали правовстановлюючих документів на квартиру і інше нерухоме майно, свій паспорт громадянина України та ідентифікаційний номер. Після того, як він передав ОСОБА_8 всі вище перелічені документи, останній разом з невідомими позивачу особами почав здійснювати на нього психологічний тиск, погрожував фізичною розправою і змушував його приймати алкоголь та невідомі пігулки, після прийому яких він втратив можливість свідомо керувати своїми діями і тривалий час знаходився в безпорадному стані. За ініціативою ОСОБА_8 невідомі особи відвезли позивача до будинку у смт. Таромське (точна адреса йому не відома), де останній декілька днів знаходився під наглядом невідомих йому осіб, які також змушували його приймати алкоголь та невідомі пігулки. Після цього, невідомі особи відвезли позивача до квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_2 , де він знаходився декілька днів під наглядом невідомих йому осіб. Після цього, приблизно у середині травня 2018 року, в супроводі ОСОБА_8 і невідомих осіб позивача привезли до нотаріальної контори, яка знаходиться біля стадіону «Дніпро-Арена», де, за вимогою ОСОБА_8 , позивачем були підписані документи, зміст яких позивачу не був роз`яснений. Потім, невідомі особи відвезли його до квартири на ж/ АДРЕСА_2 , де він перебував близько трьох тижнів. За цей час ОСОБА_8 і невідомі позивачу особи декілька разів відвозили його до нотаріуса і до паспортного столу за місцем проживання позивача для оформлення паспорта, який після оформлення так і залишився у ОСОБА_8 Приблизно в середині червня 2018 року ОСОБА_8 у супроводі невідомих позивачу людей відвіз його до кафе, яке знаходиться на проспекті Поля, де невідомий йому чоловік, шляхом погроз, змусив його власноручно написати розписку про те, що він начебто отримав у цього невідомого чоловіка грошові кошти за продаж своєї квартири. Перебуваючи у безпорадному стані і побоюючись за своє життя, позивач написав розписку про отримання грошей, хоча жодної копійки він не отримував. Після цього, невідомий чоловік сказав, що позивач може бути вільний, але повинен пам`ятати, що за ним слідкують і щоб він не робив дурниць. Після повернення до квартири за місцем свого проживання він виявив, що на вхідних дверях змінені замки і він не має можливості потрапити до своєї квартири, в якій знаходяться належні йому речі та документи. У зв`язку з втратою можливості потрапити до своєї квартири він був вимушений проживати у хостелі за адресою: АДРЕСА_3 , де фактично проживає і на даний час. Правовстановлюючі документи на квартиру і інше нерухоме майно, а також паспорт громадянина України і ідентифікаційний код, ОСОБА_8 йому не повернув. У зв`язку з втратою документів позивач був змушений звернутись до органів Державної міграційної служби України та 23 серпня 2018 року отримав паспорт громадянина України. 07 вересня 2018 року він звернувся до адвоката за правовою допомогою і дізнався про те, що 07 травня 2018 року на його ім`я був виданий паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , видавник 1215. 15 травня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. була посвідчена довіреність (реєстр. № 1001) від імені ОСОБА_1 як довірителя на ім`я ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на право розпорядження майном. 30 травня 2018 року державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. видала невідомим позивачеві особам свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого ОСОБА_1 успадкував частку квартири, яка належала його покійному батькові, та став одноособовим власником квартири. 05 червня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу № 5-233, посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівною Олександрою Володимирівною, власником квартири зареєстрований громадянин України ОСОБА_5 . 07 вересня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Рудченко О.В. з заявою про скасування вищезазначеної довіреності та попрохав надати йому копію зазначеної довіреності для ознайомлення з її змістом. Того ж дня, нотаріус ОСОБА_10 . надала йому витяг № 37386530 про внесення до Єдиного реєстру довіреностей запису про припинення дії зазначеної довіреності, також нотаріус надала йому роздрукований текст довіреності. 26 вересня 2018 року він звернувся до державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу з вимогою надати дублікат договору купівлі-продажу від 05.06.2018 року, на підставі якого ОСОБА_5 придбав належну йому квартиру, але нотаріус відмовився надати йому дублікат або копію зазначеного договору, оскільки за її словами, він не є стороною даного Договору, а продавцем квартири зазначений ОСОБА_7 (батько позивача). В той же час, його батько не міг укласти вищевказаний Договір, оскільки помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач також не підписував зазначений Договір, а отже, від імені батька Договір підписала невідома особа. Позивач вважає вищевказаний договір купівлі-продажу квартири таким, що укладений з порушенням норм чинного законодавства, а отже, має бути визнаний недійсним.

Ухвалою суду відповідача у справі - державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бутову Аллу Генріхівну було замінено на належного відповідача - державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рівну Олександру Володимирівну.

В судовому засіданні позивача і його представник підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач і його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивача і просили відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказали, що відповідач має батьків, які проживають в Ізраїлі. Враховуючи значно похилий вік, моральні та емоціональні складнощі, пов`язані із неможливістю бачити і бути рядом із членами своєї родини, батьки відповідача мають намір повернутися на постійне проживання в Україну. Саме тому у квітні 2018 року він вирішив придбати квартиру, в якій би, у разі повернення, його батьки могли би проживати. Так, він почав пошук житла. Він разом із жінкою в мережі інтернет розмістили оголошення і почали самотужки шукати варіанти, які б їм підходили. Десь приблизно у другій половині травня 2018 року він мав бесіду із черговим співробітником ріелторського агентства, який повідомив, що його ім`я « ОСОБА_11 » і запропонував подивитися ще одну квартиру, яка згідно опису і вартості могла б підійти. Десь наприкінці травня ОСОБА_11 здійснив показ спірної квартири, двері в квартиру відчинив сам позивач, який в той же час знаходився там. Він показав квартиру, яка була у дуже занедбаному стані, але його це повністю влаштовувало, оскільки він все одно планував робити ремонт, та розповів про всі недоліки, про наявність значної заборгованості по комунальним платежам. На прохання надати правовстановлюючі документи, він надав для ознайомлення тільки свідоцтво про право власності на житло, видане Бюро приватизації ПО «Дніпровський машинобудівельний завод» на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_1 та пояснив, що особи, вказані в свідоцтві - це його померлі батьки, він є єдиним спадкоємець та він вже подав всі необхідні документи і в найкоротші строки отримає свідоцтва на право на спадщину на частину цієї квартиру. Відповідачу і його жінці квартира підійшла, того ж дня вони домовилися із позивачем про вартість квартири, про умови виселення. Позивач просив дати йому задаток, але відповідач відмовився, посилаючись на те, що він навіть не бачив правовстановлюючих документів і пояснив, що він у будь-який день згоден укласти договір купівлі-продажу та розрахуватися. У цей день позивач навіть познайомив його із сусідами, які проживають у квартирі АДРЕСА_4 . Через декілька днів, йому подзвонив представник ріелторського агентства і сповістив, що позивач отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і всі документи для укладання договору купівлі-продажу готові. Він зустрівся з позивачем і представником ріелторського агентства, вони надали йому для ознайомлення свідоцтва про право на спадщину, ще раз домовилися про умови договору і домовилися, що 05.06.2018 року буде укладено договір. Відповідач запропонував укласти договорів у його знайомого нотаріуса, але позивач наполягав на укладанні та посвідчені договору саме у П`ятій дніпровській державній нотаріальній конторі, посилаючись на те, що він приватним нотаріусам не довіряє. Відповідач погодився. Крім того, позивач звернувся з проханням до відповідача дозволити йому виїхати з квартири до 05.07.2018 року, тобто, пожити ще місяць, оскільки йому потрібен час, щоб зібрати, спакувати і вивести деякі речі, на що відповідач погодився. В свою чергу, відповідач надав ріелтору ОСОБА_13 копії документів, які ріелтор повинен був передати до нотаріальної контори для завчасної підготовки документів, необхідних для укладання договору. Того ж дня, йому передзвонив ріелтор і підтвердив, що укладання договору планується на 05.06.2018 року о 09 год. 00 хв. З ранку 05.06.2018 року позивач, відповідач і директор ріелторського агентства зустрілися у нотаріуса. Позивач пояснив відповідачу, що він не встиг знятися з реєстрації (виписатися) із квартири, у зв`язку з тим, що в органах, які здійснюють зняття з реєстрації, дуже великі черги і понеділок, а це був понеділок на передодні дня укладання договору, взагалі вихідний, але пообіцяв в найближчі дні знятися із реєстрації в квартирі, на що відповідач погодився. Перед укладанням договору купівлі-продажу спірної квартири він провів розрахунок з позивачем в повному обсязі, а позивач надав йому один примірник ключів від квартири і пояснив, що всі цінні речі він вже вивіз з квартири та що, він буде намагатися звільнити квартиру, якомога скоріше. 11 червня 2018 року на виконання домовленостей між сторонами позивач знявся з реєстрації (виписався) з квартири. В період з 05.06.2018 року по 05.07.2018 року відповідач декілька разів заїжджав до квартири з метою огляду її та навіть завіз деякі будівельні інструменти. Приблизно через місяць після укладання Договору він мав розмову із позивачем і той попросив дати йому ще кілька днів, оскільки він начебто не встиг забрати останні речі. Відповідач знов погодився і приблизно числа десятого липня він декілька разів телефонував позивачу, але той не відповідав. Тому, відповідач приїхав до квартири, з трудом відкрив двері, у квартирі у цей час знаходився позивач у нетверезому стані, але останній вибачився, взяв речі та пішов. Вже після цього він дізнався про дану справу. Таким чином, всі обставини, зазначені позивачем в його позові, є надуманими і не відповідають дійсності.

Державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівна О.В. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину своєї неявки до суду не повідомила.

Представник Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у зв`язку із виробничою завантаженістю.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2018 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який (договір) посвідчений державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівною Олександрою Володимирівною і зареєстрований в реєстрі за № 5-233 (а.с.70).

При цьому, судом також встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 на підставі наступних правовстановлюючих документів: свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.12.1994 року Бюро приватизації ПО «Дніпровський машинобудівельний завод» згідно з розпорядженням (наказом) від 22.12.1994 року № 1319 (а.с.110); свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.05.2018 року, посвідчених державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. і зареєстрованих в реєстрі за № № 3-368 і 3-369 відповідно (а.с.111-112).

Позивач вважає договір купівлі-продажу квартири від 05.06.2018 року недійсним і таким, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства з підстав, що зазначені ним вище.

В той же час, суд критично ставиться до таких тверджень позивача, вважає їх необґрунтованими і неспроможними з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, позивачем не підтверджені зазначені ним обставини належними доказами в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України.

Зокрема позивач стверджував, що він не укладав спірний договір купівлі-продажу квартири від 05.06.2018 року, а уклала його невідома йому особа.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Але ж, зі змісту самого договору випливає, що з боку Продавця він був укладений саме ОСОБА_1 . Дійсно, з договору випливає, що в першому абзаці договору зазначений ОСОБА_14 . Проте, судом встановлено, що це була технічна помилка, яка була виправлена нотаріусом і затверджена печаткою П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори. При цьому, підписаний цей договір саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_7 (а.с.70 на обороті), а також у персональних даних Продавця зазначено рік його народження і реєстраційний номер облікової картки платника податків, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , які повністю відповідають персональним даним позивача.

Більш того, до укладання спірного договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_15 , тобто ОСОБА_6 , була написана заява, що він претензій до Продавця стосовно стану квартири не має (а.с.108), а ОСОБА_16 , тобто ОСОБА_1 , була написана заява про те, що відчужувана ним квартира є його особистою приватною власністю, так як набута шляхом отримання спадщини і безоплатної приватизації житла; що у вищевказаній квартирі малолітні та неповнолітні особи не мешкають, не зареєстровані; що у квартирі відсутнє самовільне переобладнання (а.с.109). Вказані заяви були підписані саме ОСОБА_1 із зазначенням його персональних даних, про які зазначено вище, і обидві ці заяви були посвідчені державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори.

Крім того, суду була надана розписка від 05.06.2018 року, написана власноручно ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_4 суми коштів в розмірі 27000 доларів США за продаж квартири АДРЕСА_1 , а також в розписці зазначені паспортні дані їх обох і вона підписана ними обома (а.с.115).

Щодо тверджень позивача, що відносно нього вчинялися протиправні дії певними особами за для відібрання в нього квартири, то суд вважає такі твердження неспроможними, оскільки доказів по цим обставинам суду не представлено взагалі, а на питання суду - «чи звертався позивач до правоохоронних органів з цього приводу?», останній повідомив, що до правоохоронних органів він не звертався і причини цього пояснити не зміг.

Таким чином, твердження позивача в цій частині ґрунтуються виключно на його словах, які не підтверджені взагалі будь-якими доказами, як то письмовими, речовими або електронними доказами, висновками експертів чи показаннями свідків тощо.

Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів).

Враховуючи все вищевказане, судом не встановлено при укладанні між сторонами договору купівлі-продажу квартири від 05.06.2018 року обставин, про які заявлено позивачем в його позовній заяві, що давало б суду підстави для визнання такого договору недійсним. Натомість відповідачем ОСОБА_6 підтверджена належними доказами та обставина, що оспорений договір був укладений саме позивачем і його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі. При цьому, договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, і його зміст не суперечить нормам чинного ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам тощо.

Тому, позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівною Олександрою Володимирівною 05 червня 2018 року, реєстровий № 5-233, на підставі якого ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , - задоволенню не підлягають. При цьому, оскільки позовні вимоги про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності є похідними від першої позовної вимоги, в задоволенні якої відмовлено, то й позовні вимоги про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності задоволенню також не підлягають.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_4 , державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівної Олександри Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія В`ячеславівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 203, 205, 208, 209, 210, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівної Олександри Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія В`ячеславівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівна Олександра Володимирівна, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02890972, місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Шмідта, буд. 43-А.

Державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія В`ячеславівна, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02890950, місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 22-А.

Суддя В.В. Самсонова