Справа № 295/1265/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Степанчук О.М., заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2, заінтересованої особи ОСОБА_3, при розгляді заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2019 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшли матеріали вказаної зави, в якій ОСОБА_1 просить ухвалити рішення щодо заборони ОСОБА_4 наближатися на відстань ближче 0,5 км. до місця її проживання, роботи, а також, вести з нею листування, телефонні розмови та контактувати через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців.

ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог у своїй заяві вказала, вона з 5 серпня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який конфліктує з нею. У чоловіка виникла до неї неприязнь, яка на даний час трансформувалась у психологічне та фізичне насильство. Від ОСОБА_4 на її адресу систематично стали надходити словесні образи, погрози, приниження. Заявник змушена змінити місце свого проживання з метою позбутися психологічного тиску. Однак, зміна місця проживання проблему не вирішила. Заявник зазначає, що 22.12.2018 вона зверталась до Житомирського ВП ГУНП України в Житомирській області із заявою про її побиття чоловіком та нанесенням тілесних ушкоджень, внаслідок чого розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000051 за ч.1 ст.125 КК України. Однак, станом на сьогоднішній день, дії працівників правоохоронних органів не зумовили припинення незаконних дій ОСОБА_4 по відношенню до неї.

Ухвалою судді від 21 лютого 2019 року було відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 і призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали з підстав викладених у ній, ОСОБА_4 вимоги заяви про видачу обмежувального припису не визнав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 10.12.1987 р. н., і ОСОБА_4, 03.11.1981 р. н., з 5 серпня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Між сторонами склалась конфліктна ситуація, неприязнь, яка трансформувалась у психологічне та фізичне насильство ОСОБА_4 по відношенню до дружини. Заявник змінила місце свого проживання з метою позбутися психологічного тиску. Однак, зміна місця проживання проблему не вирішила.

Крім того, як встановлено судом ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення з приводу незаконних дій ОСОБА_4 На підставі її заяви Житомирським ВП ГУНП України в Житомирській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових № 0000051 за ч.1 ст.125 КК України.

Станом на день розгляду справи, дії працівників правоохоронних органів не зумовили припинення незаконних дій ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_1

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи:

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т. ч. на колишнє подружжя.

В силу положень ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

ОСОБА_5 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст.294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає за необхідне встановити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 шляхом заборони наближатися йому на відстань ближче 0,5 км. до місця проживання ОСОБА_1 та її місця роботи.

Що стосується вимог заявника про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 шляхом заборони йому вести з нею листування, телефонні розмови та контактувати через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб, то в них слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено і сторонами не запечилось, що у Богунському районному суді м. Житомира перебуває на розгляді позовна заява щодо розірвання шлюбу між сторонами, яким надано судом строк на примирення.

З огляду на викладене, суд вбачає, що заборона ОСОБА_4 вести з ОСОБА_1 листування, телефонні розмови та контактувати через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб може перешкодити можливості примиритись подружжю.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст.350-1 - 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4, 03.11.1981 р. н., наближатися на відстань 0,5 км. до місця тимчасового проживання ОСОБА_1, 10.12.1987 р. н., за адресою: АДРЕСА_1 та до місця її роботи, за адресою: м. Житомир, проїзд Юрія Кондратюка, 13, строком на шість місяців.

У задоволенні заяви в частині заборони ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 та контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Сингаївський