_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9811/13-ц
Провадження № 6/520/132/19
УХВАЛА

09.04.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Кирикової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , про заміну сторони на його правонаступника у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчого листа №520/9811/13-ц, виданих Київським районним судом міста Одеси відносно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , про заміну сторони на його правонаступника у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчого листа №520/9811/13-ц, виданих Київським районним судом міста Одеси відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2019 року прийнято до розгляду вказану заяву та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Заявник - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у судове засідання призначене на 09 квітня 2019 року не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, однак 04 березня 2019 року надав до суду заяву, в якій зазначив, що заяву підтримує, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

У судове засідання призначене на 09 квітня 2019 року заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Однак 08.04.2019 року до суду надійшла заява від заінтересованої особи ОСОБА_1 про відкладення судового засідання на іншу дату до розгляду заявником - ТОВ «Вердикт Капітал» його заяви про можливість закрити кредитний договір №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року шляхом передання предмету застави.

В судовому засіданні 09.04.2019 року судом було ухвалено відмовити у задоволенні зазначеної заяви, з підстав її необґрунтованості, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Тобто, вказані принципи щодо обов`язковості доведення тих чи інших обставин є обов`язковими не лише при з`ясуванні обставин справи по суті, а й, як у даному випадку, при поданні клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 до поданого клопотання про відкладення розгляду справи не надано жодного доказу на підтвердження посилань викладених у клопотанні, у зв`язку з чим суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, судом враховується, що згідно з ч.3 статті 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму судам роз`яснено, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Суд вважає дане клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи необґрунтованим і таким, що може призвести до штучного затягування розгляду справи, в умовах існуючих швидких процесуальних строків для її розгляду, а тому вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Крім того, судом враховується, що не зважаючи на десятиденний строк для розгляду такої заяви, вказана заява перебуває в суді з 05.02.2019 року, тобто вже два місяці, за які судом відкладалось судове засідання для надання часу сторонам по справі вирішити процесуальні питання.

Також, заінтересованою особою у заяві про відкладення розгляду справи не обґрунтовано в чому полягає причинний зв`язок, а саме, яким чином вирішення питання між ним та заявником про можливе закриття кредитного договору впливає на цей час вирішенню питання про заміну такого стягувача його правонаступником.

З урахуванням викладених підстав, необґрунтованістю клопотання про відкладення розгляду справи, та відсутніх відомостей щодо наміру заінтересованої особи подати до суду додаткові докази, суд вважає відсутніми підстави для відкладення розгляду справи та не вбачає об`єктивних підстав, які унеможливлюють розгляд справи на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Також судом враховується, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви заінтересованої особи про відкладення розгляду справи, з підстав його необґрунтованості, а також через те, що необґрунтоване відкладення розгляду справи може призвести до штучного затягування розгляду справи, в умовах існуючих процесуальних строків її розгляду.

На підставі викладеного, судом в судовому засіданні було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі за наявними в ній матеріалами, з метою дотримання строків розгляду справи.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №520/9811/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року.

За наслідком розгляду вказаної справи, 21 серпня 2014 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення суду, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року у розмірі 487183 гривні 59 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 1629 гривень 83 копійки, що в загальній сумі складає 488813 гривень 42 копійки.

Вказане рішення суду набрало законної сили, за наслідком чого 14.11.2014 року Київським районним судом міста Одеси було видано стягувачеві - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» виконавчий лист №520/9811/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - 488813 гривень 42 копійки.

Також судом встановлено, що 17 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг України» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №3-09/18, за умовами якого клієнт - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передає (відступає) фактору право грошової вимоги, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, стає кредитором за кредитними договорами.

Згідно з додатком №1 до договору №3-09/18 від 17.09.2018 року ТОВ «ОТП Факторинг України» передало ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 .

Одночасно суд зазначає, що не заслуговують до уваги посилання ОСОБА_1 в заперечення проти заяви про відступлення права вимоги викладені у відзиві в частині того що з вказаного додатку не можливо чітко ідентифікувати, що передання кредитного договору стосується саме його, з підстав того, що не зазначено ідентифікуючі дані особи відповідно до правовстановлюючих документів такої особи, оскільки, як вже зазначалось ТОВ «ОТП Факторинг України» передало ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , саме за №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року.

ОСОБА_1 у поданій заяві 08.04.2019 року про відкладення судового засідання особисто визнано, що саме цей кредитний договір №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року укладений з ним, оскільки стосовно нього ним подано заяву про закриття зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з чим, судом встановлено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року, який укладений з ОСОБА_1 .

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Таким чином, з дати відступлення прав вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перестало бути стороною кредитного договору та всіх забезпечувальних договорів за ним, а ТОВ «Вердикт Капітал» стало виключним та єдиним кредитором за кредитним договором №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року.

Згідно ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 07 травня 2018 року (справа № 751/4072/14).

Також суд вважає взагалі безпідставними посилання ОСОБА_1 в заперечення проти заяви ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки з поданої 08.04.2019 року до суду заяви про відкладення судового засідання, вбачається, що ОСОБА_1 . подав заяву про врегулювання спору, виниклого стосовно укладеного ним кредитного №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року, саме до ТОВ «Вердикт Капітал», тобто, як до нового стягувача на підставі зазначеного рішення суду, а отже посилання ОСОБА_1 є протирічливими один одному, та взагалі вбачається, що ОСОБА_1 визнано факт заміни кредитора за кредитним договором №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року, укладеним з ним.

На підставі викладеного суд вважає заперечення ОСОБА_1 проти задоволення заяви необґрунтованою.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони на його правонаступника у виконавчому провадженні обґрунтованою та підлягаючою до задоволення.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, п.15.5 Перехідні положення Розділу ХІІІ ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони на його правонаступника у виконавчому провадженні - задовольнити.

Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (; місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом міста Одеси по цивільній справі №520/9811/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-503/011/2007 від 14 грудня 2007 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено - 09 квітня 2019 року.

Головуючий Калініченко Л. В.