Провадження № 2/760/6236/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Хліменкової А.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про стягнення процентів за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за прострочення зобов`язання за період з 01.01.2018 по 24.06.2019 на суму 177194,58 грн, 3% річних на суму 54709,75 грн, проценти за користування чужими коштами - 536019,60 грн, всього 767923,93 грн, стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» на користь позивача судові витрати у розмірі 2700 грн.

В обґрунтування позовної заяви вказав, що між Кредитною спілкою «КС Володар», в особі Голови правління Кредитної спілки «КС Володар» - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладено договір № ДВ-2497.3 від 18 травня 2016 року «Стандарт» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

Також зазначив, що відповідно до вищевказаного договору, позивач як член кредитної спілки, зобов`язався внести до Каси кредитної спілки або через касу банку, або з банківського рахунку, внесок у розмірі 1 069 946 (один мільйон шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн 77 коп. В тому числі, до вищевказаного договору було укладено ще один додатковий договір, а саме - додатковий договір № 14, який був укладений 10 березня 2017 року. Проте, на думку позивача додатковий договір № 14 мав бути укладений 25.12.2016.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.10.2018, яке набрало законної сили 22 січня 2019 року по справі № 760/15905/17, задоволено частково позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про стягнення заборгованості за договором про залучення вкладу на депозитний рахунок та відшкодування моральної шкоди та стягнуто з Кредитної спілки «КС Володар» на користь ОСОБА_1 суму залишку вкладу станом на 24.04.2018 у розмірі 1 055 669,11 грн, суму відсотків за період з 25.12.2016 по 31.12.2017 у розмірі 176 988,90 грн та стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

19.02.2019 Солом`янським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи по справі № 760/15905/17. 25.02.2019 дані листи були направлені до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. 20.03.2019 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 24 червня 2019 року Кредитною спілкою «КС Володар» не було виконано рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року та не відшкодовано ніяких витрат.

Позивач зазначає, що сума боргу становить 1055669,11 грн, плюс суму відсотків за період з 25.12.2016 по 31.12.2017 у розмірі 176988,90 грн задоволені Солом`янським районним судом, всього виходить 1232658,01 грн тож інфляційні втрати за прострочення зобов`язання за період з 01 січня 2018 року по 24 червня 2019 року становлять 177 194.58 грн, 3% річних на суму 54 709,75 грн та проценти за користування чужими коштами починаючи з 01.01.2018 по 24.06.2019 з суми 1055669,01 грн плюс відсоток задоволених Солом`янським районним судом м. Києва в розмірі 176988,90 грн. - 536019,60 грн, а всього: 767923,93 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про стягнення процентів за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.10.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про стягнення заборгованості за договором про залучення вкладу на депозитний рахунок та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з Кредитної спілки «КС Володар» на користь ОСОБА_1 суму залишку вкладу станом на 24.04.2018 у розмірі 1055669,11 грн, суму відсотків за період з 25.12.2016 по 31.12.2017 у розмірі 176988,90 грн. Стягнуто з Кредитної спілки «КС Володар» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Стягнуто з Кредитної спілки «КС Володар» на користь держави судовий збір в сумі 8000 грн.

Відповідно до договору № ДВ-2497.3 «стандарт» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 18.05.2016 укладеного між Кредитною спілкою «Володар» в особі голови правління - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вбачається, що за даним договором протягом трьох банківський днів , наступних за днем підписання даного договору, ОСОБА_1 зобов`язується внести внесок у розмірі 1069946,77 грн, з урахуванням положень п.2.1.3. договору, кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки ОСОБА_1 разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 30.06.2017.

Крім того, відповідно до договору № ДВ-2497.3 від 18.05.2016 «стандарт» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 27.05.2016 укладеного між Кредитною спілкою «Володар» в особі голови правління - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вбачається, що за даним договором протягом трьох банківський днів , наступних за днем підписання даного договору, ОСОБА_1 зобов`язується внести внесок у розмірі 1069946,77 грн, з урахуванням положень п.2.1.3. договору, кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки ОСОБА_1 разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 24.12.2016.

Згідно квитанції №2 від 18.05.2016 ОСОБА_1 сплатив 1069946,77 грн.

До вищевказаного договору було укладено ще один додатковий договір, а саме - додатковий договір № 14 до договору №ДВ-2497.3 від 18.05.2016, з якого вбачається що сторони домовилися внести зміни до договору, а саме за даним договором ОСОБА_1 протягом 3 банківських днів, наступних за днем підписання даного договору, зобов`язується внести внесок у розмірі 1295669,11 грн, а кредитна спілка після його використання в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки ОСОБА_1 разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 31.01.2018. Строк дії зазначено договору визначений до 31.012018 (п.5.1).

19.02.2019 Солом`янським районним судом м. Києва були видані два виконавчі листи по справі № 760/15905/17, відповідно до яких стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» на користь ОСОБА_1 суму залишку вкладу станом на 24.04.2018 у розмірі 1055669,11 грн, суму відсотків за період з 25.12.2016 по 31.12.2017 у розмірі 176988,90 грн та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушиним А.М. від 20.03.2019 відкрито ВП №58499206 про стягнення боргу у сумі 1232658,01 грн.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Городня Г.Ю. від 04.03.2019 було відкрито виконавче провадження №58499325 про стягнення боргу у сумі 8000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом ст.524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15ц, у якій Велика Палата Верховного Суду зазначила про необхідність відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст.1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (страховий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Частиною першою статті 1074 ЦК України, передбачено обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Тому вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування вкладом після закінчення дії договору (31.01.2018) є необґрунтованою, з огляду на те, що договорами не визначено розміру ставки процентів за користування вкладом у разі закінчення терміну його дії. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.10.2018 стягнуто проценти за користування вкладом на вимогу позивача до 31.12.2017. Тому стягнення процентів по користуванню вкладом підлягає до стягнення за період з 31.12.2017 по 31.01.2018 за ставкою 18%, в сумі -190020,44 грн.

За умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно наданого позивачем розрахунку суми заявленої до стягнення за період з 01.01.2018 по 24.06.2019 становить 767923,93 грн, з яких: 54709,75 грн. - 3% річних за період з 01.01.2018 по 24.06.2019; 177194,58 грн. - сума інфляційних втрат, проценти за користування чужими коштами - 536019,60 грн.

Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком суми боргу та зазначає, що під час задоволення позову слід застосувати розрахунок наданий нижче.

З 01.01.2018 по 24.06.2019 (день звернення до суду) виходячи з суми неповернутого вкладу 1055669,11 грн :

-сума розрахунку 3% річних становить 46768 грн;

-інфляційні втрати становлять 145466,67 грн, а всього: 192234,67 грн.

Враховуючи наведене, заявлені позивачем вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду судом справи у вищезазначеному обсязі, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини та вимоги, на які вона посилається.

Таким чином з метою доказування співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суду мають бути надані відомості як про обсяг наданих послуг, так і про час, який витрачений адвокатом на їх виконання.

Як вбачається, стороною позивача подано копію договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2017 року, укладеного адвокатом Шнайдером С.В. та позивачем, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар за надання правової допомоги та фактичні витрати адвоката. Відповідно до копії квитанції серія ААЗ №462291 ОСОБА_1 сплатив згідно договору 2600 грн та згідно копії квитанції серія ААЗ №46229 за правову допомогу - 100 грн.

Опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачеві, містить інформації щодо часу, який було витрачено адвокатом Шнайдером С .В. на виконання вказаних дій, тому, відповідно, у стягненні витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 2700 грн, що підтверджується копією акту наданих послуг і виконаних робіт з надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги від 11.08.2017 - суд задовольняє.

На підставі норми ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 7679,23 грн на користь держави.

Керуючись ст.ст.11, 509, 524, 525, 526, 533-535, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст.2, 10, 12, 13, 15, 18, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про стягнення процентів за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» (03058, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, буд. 5, Ідентифікаційний код: 26476970) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) суму відсотків за період 01.01.2018 по 31.01.2018 - 190020,44 грн; інфляційні втрати в розмірі 145466,67 грн; 3 % річних в розмірі 46768 грн, а всього : 382255,11 (триста вісімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят п`ять) грн 11 коп.

Стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» (03058, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, буд. 5, Ідентифікаційний код: 26476970) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) правничу допомогу в розмірі 2700 грн.

Стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» (03058, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, буд. 5, Ідентифікаційний код: 26476970) судовий збір в розмірі 3849,55 грн на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко