Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 301/660/16-ц

провадження № 61-25352св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2016 року в складі судді Марковича І. І. та рішення Апеляційного суду Закарпатської області

від 05 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Джуга С. Д., Кондора Р. Ю.,

Куштана Б. П.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 28 січня 2008 року між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), було укладено кредитний договір ML-801/009/2008, згідно з яким позичальник отримала у позивача кредит у розмірі 39 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 28 січня 2008 року № РМL 801/009/2008, що посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Гецко А. І. та зареєстрований в реєстрі за № 402. У відповідності до договору іпотеки, іпотекодавцем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок із надвірними спорудами, загальною площею 90,80 кв. м та земельну ділянку, площею 0,103 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 10 березня 2016 року утворилась заборгованість, що становила 16 798,62 доларів США, яка складалася із: заборгованості за тілом кредиту - 15 477,40 доларів США, заборгованості за відсотками - 1 321,22 доларів США. 03 листопада 2015 року та 19 січня 2016 року позивач надіслав відповідачу письмові вимоги про усунення порушень за № 12-4-5/279 та № 12-4-5/12, проте дані вимоги залишені без задоволення.

З урахуванням викладеного, ПАТ «ОТП Банк»просило суд з метою стягнення указаної заборгованості за кредитним договором від 28 січня 2008 року

№ МL 801/009/2008, звернути стягнення на предмет іпотеки за вищевказаним договором іпотеки, а саме: житловий будинок із надвірними спорудами, загальною площею 90,80 кв. м та земельну ділянку, площею 0,103 га, що знаходяться по

АДРЕСА_1 . Спосіб реалізації предмета іпотеки визначити шляхом проведення прилюдних торгів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 червня

2016 рокупозов ПАТ «ОТП Банк»задоволено.

З метою стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 січня

2008 року № МL-801/009/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , яка становила 16 798,62 доларів США і складалася із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 477,40 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі

1 321,22 доларів США, звернуто стягнення на майно ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28 січня 2008 року

№ РМL 801/009/2008, а саме: житловий будинок із надвірними спорудами, загальною площею 90,80 кв. м та земельну ділянку, площею 0,103 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Спосіб реалізації предмета іпотеки визначено шляхом проведення прилюдних торгів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 6 577,83 грн судового збору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що боржник не виконує основні зобов`язання, чим порушує умови кредитного договору, тому іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2016 року змінено, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 січня

2008 року № МL-801/009/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 у розмірі 16 798,62 доларів США, яка складалася із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 477,40 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1 321,22 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,103 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :02:001:0035 та розташований на цій земельній ділянці незавершений будівництвом житловий будинок, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною указаною у висновку експерта від 10 лютого 2017 року № 240/02-17 у розмірі 1 959 986,41 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 8 473,60 грн витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що предмета іпотеки - житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 90,80 кв. м, фактично не існує, а наявний інший незавершений будівництвом житловий будинок, який розташований на цій земельній ділянці, що є предметом іпотеки, початкову ціну якого, слід визначити відповідно до висновку експерта від 10 лютого 2017 року

№ 240/02-17 у розмірі 1 959 986,41 грн. Крім того, вважав, що підлягає стягненню з відповідача 8 473,60 грн за проведену в справі судову будівельно-технічну експертизу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 рокуОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову

ПАТ «ОТП Банк» відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що сума зобов`язань є невстановленою та судами не враховано, що предмет іпотеки відсутній. Крім того, апеляційний суд вийшов за межі апеляційної скарги та позовної заяви, оскільки звернув стягнення на інший новостворений будинок, що не перебуває в іпотеці банку.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 28 січня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладено кредитний договір

№ ML-801/009/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 39 000,00 доларів США.

На забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № РМL 801/009/2008, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Гецко А. І. та зареєстрований у реєстрі за № 402, відповідно до умов якого

ОСОБА_1 було передано в іпотеку нерухоме майно, зокрема: житловий будинок із надвірними спорудами, загальною площею 90,80 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,103 га, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 .

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх кредитних зобов`язань, станом на 10 березня 2016 року, виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 798,62 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 15 477,40 доларів США, заборгованості за відсоткам - 1 321,22 доларів США.

Відповідно до пункту 3.2 договору іпотеки від 28 січня 2008 року проведення реконструкції чи ремонту предмету іпотеки не змінює правовідносин сторін за цим договором. Предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, поліпшеннями, складовими частинами та внутрішніми системами, що існують на момент укладення цього договору та виникнуть у майбутньому.

Згідно з пунктом 5.2 підпунктів b), i) договору іпотеки від 28 січня 2008 року іпотекодавець зобов`язаний утримуватись від, і не допускати вчинення будь-якою третьою особою, будь яких дій, які можуть призвести до погіршення технічного чи експлуатаційного стану предмета іпотеки, його пошкодження, руйнування, або втрати, чи зниження його вартості на ринку нерухомості, а також своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором; не здійснювати будь-яке перепланування чи реконструкцію предмета іпотеки без попередньо отриманої на те письмової згоди іпотекодержателя, а також всіх передбачених законодавством дозволів уповноважених органів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання обома сторонами.

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання обома сторонами.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною шостою статті 6 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що об`єкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником об`єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Апеляційний суд, правильно погодившись із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, встановивши, що житлового будинку, який був предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки не має, натомість наявний незавершений будівництвом житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки, обґрунтовано змінив його, звернувши стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,103 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на цій земельній ділянці незавершений будівництвом житловий будинок шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною відповідно до висновку експерта від 10 лютого

2017 року № 240/02-17, що відповідає вимогам статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

У постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 910/4650/17 колегія суддів дійшла висновку про те, що незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку з перебудуванням, добудовою предмета іпотеки, чи ні, іпотека поширюється й на таку реконструкцію. При цьому новоствореним об`єктом нерухомості може вважатись виключно такий, що був створений без прив`язки до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, неможливо визнати новоствореним нерухомим майном об`єкт нерухомого майна, що являє собою вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду України від 20 квітня 2011 року у справі № 6-61027св10.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути задоволені, оскільки предмет іпотеки, зазначений у частині 3.2 договору іпотеки від 28 січня 2008 року відсутній, так як обтяження новоствореного будинку відсутнє в реєстрах, безпідставні.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо зупинення виконання рішення

Разом з тим, суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії) (частина третя статті 436 ЦПК України).

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Закарпатської області

від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило