ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3445/18 Номер провадження 22-ц/814/575/19Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2018 року, постановлене суддею Сьоря С.І. (повний текст складено 03 грудня 2018 року),

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

01.08.2018 ОСОБА_4 звернулася в суд із вказаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, має можливість але не надає сину матеріальну допомогу в розмірі, передбаченому законом. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не укладено, просить стягнути аліменти в судовому порядку.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2018 року задоволено позов ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2) аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 (п'ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 серпня 2018 року та до досягнення ним повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення районного суду вмотивовано тим, щовідповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку надає не регулярно, в порядку ст.188 СК України від обов'язку утримувати сина не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 СК України сторони укладали, як і відсутня домовленість про способи виконання обов'язку утримувати їх дитину.

Із рішенням районного суду не погодився відповідач, який через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає підтвердженим актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №1058 від 12.09.2017 факт проживання малолітнього ОСОБА_5 з бабусею за адресою: АДРЕСА_2, а не з позивачкою.

Заперечує висновок районного суду щодо відсутності домовленості між сторонами про способи виконання обов'язку утримувати їх дитину, оскільки позивач не заперечує, що після розлучення щомісячно отримувала від нього матеріальну допомогу на утримання сина та він сплачував витрати на дитячий садок, а отже указані обставини не потребують доказування.

Вважає, що наявні домовленості між сторонами щодо способу виконання батьком обов'язку утримувати дитину, а фактичне виконання такого обов'язку свідчить про відсутність порушеного, невизнаного чи оспорюваного права позивача, що підлягає захисту в судовому порядку.

Зазначає, що при визначені розміру аліментів не враховано доходи позивача та витрати відповідача на оренду житла за місцем проходження служби, допомогу хворій матері, не співставлено визначений розмір аліментів із прожитковим мінімумом встановленим державою для дитини відповідного віку, не з'ясовано потреби дитини та вклад кожного із батьків на утримання дитини. Тому районний суд безпідставно повністю поклав обов'язок по утриманню дитини на відповідача.

31.01.2019 ОСОБА_4 подала відзив, у якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наполягає на відсутності домовленості з відповідачем щодо утримання сина.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України).

За правилом ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладені норми цивільного процесуального права апеляційний суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. При цьому враховує наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що з 08.06.2013 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.06.2017 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання неповнолітньої дитини визначено з матір'ю./а.с.4,5,6/

Згідно домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_2, малолітній ОСОБА_5 з 10.12.2013 зареєстрований у вказаному будинку разом з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4./а.с.31-33/ 04.08.2017 ОСОБА_4 знято з реєстрації місця проживання по вказаній адресі./а.с.8/

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №1058 від 12.09.2017, складеного державним соціальним інспектором Соляник К.В., ОСОБА_5 навчається у ДНЗ №82 та проживає разом з бабусею - ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_2. Разом з заявницею ОСОБА_3 зареєстрований її син - ОСОБА_2, який за даною адресою фактично не проживає, що підтверджується сусідами, які підписали акт. Зі слів ОСОБА_3 син знаходиться на службі по контракту в Одеському прикордонному загоні з квітня 2017 року. Раніше за вказаною адресою була зареєстрована невістка - ОСОБА_4, яка після розлучення виписалась, за вказаною адресою не проживає. Зі слів ОСОБА_3 в акті зафіксовано, що ОСОБА_4 попросила заявницю, щоб дитина пожила у бабусі до її працевлаштування, вона матеріально допомагає дитині, відвідує його. Також матеріально допомагає заявниці її син, висилає кошти на дитину./а.с.34-35/

28.04.2018 інспектором відділення поліції №1 КВП ГУНП Сорокіним Р.І. складено акт обстеження житлово-побутових умов, яким встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір'ю - ОСОБА_4 та дідусем - ОСОБА_7 Загальний дохід родини - 5000,00 грн. Для проживання та виховання дитини створені усі необхідні умови./а.с.67/

Відповідно до акту №521 обстеження умов проживання, затвердженого 13.11.2018 начальником служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Тупало Н.П. за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7./а.с.60/

Відповідач із 23.05.2017 проходить військову службу в Одеській окремій авіаційній ескадрильї Південного регіонального управління (І категорія) Державної прикордонної служби України, що підтверджується довідкою Південного регіонального управління Одеської окремої авіаційної ескадрильї та витягом з послужного списку від 06.06.2018 №90/157./а.с.28,29/

У медичнійкартці малолітнього ОСОБА_5 містяться відомості щодо стану його здоров'я. /а.с. 68-70/

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що дитина сторін потребує матеріального забезпечення, відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки по утриманню дитини, а розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів районний суд врахував матеріальне становище позивача, дитини та відповідача. При цьому суд першої інстанції визнав недоведеним наявність на утриманні відповідача непрацездатної матері та витрат, пов'язаних з наймом (орендою) житла і сплатою комунальних послуг, в тому числі і послуг, які надаються до будинку, в якому, у встановленому законом порядку, зареєстровано місце проживання його дитини. Відповідачем не надано відомості щодо стану здоров'я його матері на момент розгляду справу та не підтверджено належними доказами, що вона перебуває на його утриманні.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

При цьому, пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З огляду на викладене, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги щодо наявності домовленості між сторонами про спосіб виконання обов'язку утримувати їх дитину, оскільки не підтверджено належними доказами. Нотаріально засвідчений договір про сплату аліментів відсутній, а позивач таку домовленість заперечує, тоді як право позивача на звернення до суду за захистом порушеного права гарантовано Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вичерпний перелік підстав, які звільняють від доказування, визначений ст.82 ЦПК України і до їх переліку не належать доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі, які зводяться до заперечень висновків суду та направлені на переоцінку доказів.

Надані відповідачем копії квитанції від 05.09.2018 на суму 611,92грн. та 160 грн., від 17.09.2018 на суму 400 грн. та від 03.10.2018 - 300 грн. про перерахування коштів на відповідну картку, які за його твердженням є сплатою аліментів, не є належним доказом щомісячного утримання сина. У відповіді на відзив ОСОБА_4 визнала отримання вказаних сум як аліментів, однак заперечила їх достатність та відповідність законодавчо визначеному розміру аліментів на утримання однієї дитини. /а.с.30,56/

Враховуючи, що відповідачем та його представником не надано суду доказів, підтверджуючих витрати відповідача на дитячий садок, орендну плату та комунальні послуги, так само як і загальну суму його щомісячного доходу, а також перебування на його утриманні непрацездатних осіб, районний суд дійшов правильного висновку щодо визначення розміру аліментів в ј частину доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Також відповідачем не доведено, що ним надається щомісячна матеріальна допомога на утримання сина у розмірі, не меншому мінімально визначеного законом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правова дія рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 30.06.2017, яке вступило у законну силу 21.08.2017, поширюється на встановлені судом факти та правовідносини, а тому апеляційним судом відхиляються доводи, викладені у апеляційній скарзі, що малолітній ОСОБА_5 проживає разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_2. Обставини, встановленні рішенням суду, не спростовані актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №1058 від 12.09.2017, оскільки інші докази підтверджують проживання малолітнього сина з позивачем. Посилання відповідача на підроблення акту, складеного інспектором ЮП капітаном поліції Сорокіним Р.І, є його суб'єктивною оцінкою та не спростовує правильність висновків районного суду.

Враховуючи викладене та норму ст.180 СК України щодо рівного обов'язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей та/або утриманців, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, наявності стабільного доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, подану в інтересах відповідача ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.02.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак