"17" травня 2019 р.
Справа №642/3113/17
Провадження №2/642/601/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Бондаренко В.В.,

за участю секретаря Шаповал Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача Жоравовича Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності, ділової репутації, спростування інформації, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом про захист честі та гідності, ділової репутації, спростування інформації, стягнення моральної шкоди звернулась ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач та її представник вказали, що 02 лютого 2017 року та 17 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (надалі ВККСУ) із зверненням з метою надання оцінки кандидата на посаду судді Верховного Суду України ОСОБА_3 ., а саме невідповідність даної особи посаді, на яку вона претендує у відкритому конкурсі.

Із он-лайн трансляції пленарного засідання ВККСУ стало відомо, що 25 травня 2017 року ОСОБА_3 надала пояснення до яких долучила документи, що нібито спростовують викладені позивачкою факти та ще й зазначила публічно під час он-лайн трансляції та в подальшому відобразила це в своїх письмових поясненнях, що позивачка здійснює постійні наклепи та неї та повідомила публічно, що позивачка нібито її переслідує та намагається посадити за грати на фоні особистих неприязних стосунків.

У зв`язку з активною громадською позицією позивачки, після даного виступу відповідачки до неї почали звертатися партнери по бізнесу, особи, з якими вона спілкується, релігійні діячі з питаннями, що носять негативний характер: «Чи дійсно позивачка займається наклепами та брехнею по відношенню до порядних людей».

На переконливу думку позивачки навіть цього питання від осіб, яких вона поважає та цінує, достатньо для виникнення сумніву в порядності позивачки як людини, жінки, бізнес-партнера, прихожанки та волонтера-благодійника, що викликає у неї почуття приниження.

Просила суд зобов`язати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію поширену на сайті www.vkksu.gov.ua шляхом опублікування відеоматеріалу та цьому ж сайті з публічними вибаченнями перед ОСОБА_1

В подальшому позивач збільшила розмір позовних вимог та просила також стягнути моральну шкоду з відповідачки у розмірі 420000 грн.

Просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав та вказав, що дійсно між позивачкою та відповідачкою на протязі декількох років склалися неприязні стосунки на побутовому рівні, пов`язані з тією обставиною, що колишній чоловік позивачки ОСОБА_1 , з яким вона була розлучена став спільно проживати з відповідачкою ОСОБА_3

Дійсно в різні інстанції ОСОБА_1 були зроблені чисельні звернення, за якими проводилась перевірка і були прийняті рішення. Будь-яких винних дій ОСОБА_3 перевірками встановлено не було.

При проведенні кваліфікаційного оцінювання ВККСУ також зажадала пояснень від ОСОБА_3 про наявність чисельних скарг на неї зі сторони ОСОБА_1 , де ОСОБА_3 дійсно вказала, що ОСОБА_1 на підґрунті особистих неприязних стосунків з нею пише на неї безпідставні скарги. Це дійсно було сказано за засіданні ВККСУ, але це не носило якоїсь образливої форми і не зачіпало честь, гідність, репутацію будь-якої особи. Просив в задоволенні позову відмовити у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

В процесу розгляду справи позивачка надала до суду висновок комплексної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення та експертизи відео-, звуку №7657/7658 від 23 серпня 2018 року.

Відповідно до вказаного висновку експертизи експерти зробили висновок про те, що у наданих на дослідження розмовах, що зафіксовані на відеофонограмах №1 та №2 ( записах на лазерному ком пакт-диску DVD-R «Verbatim» №MFP617UC22101690C0) є висловлювання особи, яку в аналізованих розмовах називають ОСОБА_3 , а також висловлювання інших учасників розмов від імені цієї особи, що містять інформацію негативного характеру про ОСОБА_1 , а саме « Ну ви ж розумієте, що вона керується власним певним там образою або якимось негативом. Ну відповідно, вона намагається, ну, те що вона намагається» - у додатку А, фонограма №1 (відео файл «Співбесіда з кандидатами на зайняття посад суддів Касаційного господарського суду 17.05.2017 01_03_00-02_32_00.avi», мовлення диктора «Невід.1»

У цих розмовах є висловлювання даної особи (та від її імені), виражені у формі пояснень, в об`єктивному змісті яких повідомлення того, що інформація, наведена у скарзі заявника (за контекстом Чашей ОСОБА_4 А.) не підтвердилася під час перевірки відповідними компетентними органами, а також оцінка цієї діяльності як такої, що вчинена ОСОБА_1 через почуття образи, а саме: «Що стосується заявниці, так дійсно це має місце. Це колишня дружина. Вона на мене от як ви перелічували за списком установи, то в дві тисячі сьомому році от таке було по всім установам. Ну, на жаль, так все це було, коли я переобиралася безстроково, так само все це було. Що я можу сказати на підтвердження своєї інформації і своєї позиції. Всі ці питання, які вона ставить, вона відповідно ставила і до правоохоронних органів і всі ці питання були з`ясовані і вирішувалися вже компетентними органами і відповідно з цього приводу є постанови судів, які доходили до апеляційної інстанції, ну яка є остаточною. Так, відповідно, що і ці обставини, про які вона каже, вони не знайшли свого підтвердження» - у додатку А фонограма №1 (відео файл «Співбесіда з кандидатами на зайняття посад суддів Касаційного господарського суду 17.05.2017 01_03_00-02_32_00.avi», мовлення диктора «Невід.1»;

У судовому засіданні складом суду зі сторонами по справі проведений огляд відеозапису співбесіди з кандидатом на посаду судді Верховного Суду України ОСОБА_3 ., де вказані вислови знайшли своє підтвердження.

Суд, вислухавши думку сторін по справі, перевіривши надані сторонами докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що дійсно позивачка ОСОБА_1 02 лютого 2017 року та 17 травня 2017 року звернулася до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із зверненням з метою надання оцінки кандидата на посаду судді Верховного Суду України ОСОБА_3 ., а саме невідповідність даної особи посаді, на яку вона претендує у відкритому конкурсі.

25 травня 2017 року ОСОБА_3 на пленарному засіданні ВККСУ надала пояснення до яких долучила документи, де вказала, що ОСОБА_1 зробила звернення щодо неї виключно з неприязних стосунків, на побутовому підґрунті. ОСОБА_1 переслідує її та звертається до різних інстанцій з відповідними скаргами та заявами на протязі близько 10 років. Проведені чисельні перевірки за цими скаргами та зверненнями, де усі вказані ОСОБА_1 факти не знайшли свого підтвердження і спростовані.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Пленум ВС України у своїй постанові №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у п. 15 роз`яснив, що суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація

стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)

поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку;

викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна

інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення

принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Аналізуючи надані докази по справі ( ком пакт диск із записом співбесіди з ОСОБА_3 та висновок експертизи №7657/7658 від 23 серпня 2018 року, суд не вбачає будь-яких образливих висловів зі сторони ОСОБА_3 в адрес ОСОБА_1 В своєму виступі ОСОБА_3 вказала, що раніше чисельні скарги, звернення ОСОБА_1 були розглянуті компетентними органами і прийняті відповідні рішення. При розгляді вказаних скарг і заяв, обставини вказані в них не знайшли свого підтвердження. Вона висловила оціночне судження по відношенню до тих рішень, які приймались відповідними правоохоронними органами та іншими компетентними органами, які проводили розгляд вказаних скарг та заяв.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що зі сторони ОСОБА_3 не мало місця поширення недостовірної інформації.

Окрім того, позивачка не зазначила які особисті немайнові права порушені висловлюванням ОСОБА_3

В цій частині суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 являються надуманими і безпідставними.

Як наслідок, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині спричинення моральної шкоди, які являються похідними від позову про захист честі та гідності, ділової репутації, спростування інформації.

На підставі викладеного, керуючись 264,265,268 ЦПК України, ст. 277 ЦК України, ст. 30 ЗУ «Про інформацію» суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності, ділової репутації, спростування інформації, стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17 травня 2019 року.

Суддя В.В. Бондаренко