ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 644/1328/18

провадження № 22-ц/818/1376/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

Відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Бугери О.В. -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29782,79 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачем порушено зобов'язання перед банком за укладеним кредитним договором і станом на 2 лютого 2018 року має заборгованість 32899,15 грн., з урахуванням суми у розмірі 5010,78 грн., яка була задоволена судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 08.08.2008 року, тому різниця заборгованості відповідача перед позивачем становить 29782,79 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач звернувшись до суду з заявою про видачу судового наказу з ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку було задоволено у повному обсязі і стягнуто заборгованість у сумі 5010,78 грн., реалізував своє право на пред'явлення вимоги за кредитним зобов'язанням відповідача, та з цього часу у позивача припинилося право нараховувати проценти за кредитом, комісію та пеню.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що висновок суду не відповідає обставинам справи, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи. Посилається в апеляційній скарзі на те, що суду було надано достатньо належних доказів, а саме розрахунок заборгованості, які відповідач не спростував, суд першої інстанції не надав їм належної оцінки, крім того матеріали справи містять «Умови та правила надання банківських послуг», які суд залишив поза увагою.

В апеляційній скарзі посилається на те, доказів того що відповідач не була ознайомлена з умовами, правилами та тарифами банку відповідачем суду не надано.

Відзив до апеляційного суду на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно заяви позичальника № HAE4RX червня 2006 року був укладений договір, за яким відповідач отримала строковий кредит у розмірі 1954,70 грн. з умовами сплати відсотків у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 31,28 грн., та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 177,70 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, комісії в оговорених в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки (а.с.12).

З копії судового наказу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 8 серпня 2008 року вбачається, що з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 5010,78 грн. (а.с. 5).

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Разом з тим, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного Кодексу України, передбачено, що у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів частини першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення відсотків, комісії, пені та штрафів з посиланням на «Умови та правила надання банківських послуг» судова колегія відхиляє, оскільки суд першої інстанції відмовляючи у позові посилався на наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора, а не на «Умови та правила надання банківських послуг», якими обґрунтовує позивач свої позовні вимоги.

Доводів, які б спростували висновки суду апеляційна скарга не містить. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив з того, що позивач реалізував своє право на звернення з вимогою про стягнення боргу з відповідача.

Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову діяв у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, визначивши, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, отримавши у у серпні 2008 року судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідача.

Апеляційна скарга є такою, що не ґрунтується на Законі, та з урахуванням того що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 5 квітня 2019 року