Номер провадження: 22-ц/813/3946/19
Номер справи місцевого суду: 2-5151/09
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний в складі судді Сєвєрової Є.С., в порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року в складі судді Науменко А.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 25.04.1989 року його було незаконно звільнено з посади начальника цеху механізації Одеського судноремонтного заводу імені «50-річчя Радянської України» (справа №2-5151/09).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області 04 березня 2015 року позов задоволений, визнано незаконними накази директора Одеського судноремонтного заводу від 1989 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2.377.897 грн., вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в вересні 2015 року рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи 21.12.2018 до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення доказів шляхом витребування від Міністерства інфраструктури України та Одеської обласної державної фінансової інспекції належним чином завірених копій актів щорічних ревізій 2015 та 2016 років відносно Одеського порту, а також пояснення (або заперечення) директора і головного бухгалтера Одеського порту на вказані акти.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів у цивільній справі повернуто заявнику з підстав неналежного оформлення та необґрунтування причин пропуску строку без вирішення заяви по суті.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою безпосередньо до Одеського апеляційного суду, та просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року, ухвалити постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення доказів.

Одночасно просив суд постановити окрему ухвалу на адресу ВККСУ та ВРП стосовно притягнення судді Науменко А.В. до дисциплінарної відповідальності за значні порушення відносно позивача.

Оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу суду про повернення заяви про забезпечення доказів у справі за № 2/5151/09 Приморського районного суд м.Одеси, по якій інша скарга перебувала в провадженні цього ж складу суду, то в порядку п.2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затв.рішенням Ради суддів від 26.11.2010 з наступними змінами і доповненнями, справа надійшла в провадження раніше визначеного складу суду.

Проте апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, і ухвала про повернення заяви про витребування доказів у переліку ухвал, визначених частиною першою цієї статті, відсутня, тому не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Відповідно до ч.2ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Станом на час подання апеляційної скарги рішення суду за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа №2-5151/09) судом не ухвалене.

Заяву ОСОБА_2 про витребування доказів судом першої інстанції повернуто в порядку ст.117 ЦПК України через недотримання вимог до її оформлення, що не перешкоджає повторному зверненню до суду першої інстанції за умов дотримання вимог, визначених цією ж статтею.

Відсутність висновків суду першої інстанції по суті заяви про витребування доказів позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати відповіді на доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості поданої заяви та її не вирішення судом, та ухвалити власне рішення по суті заяви, що призведе до отримання стороною рішення, яким питання по суті вирішене не буде.

Таким чином, зважаючи на те, що ухвала про повернення заяви про витребування доказів у переліку ухвал, визначених ч.1ст.353 ЦПК України відсутня, питання витребування доказів по суті судом першої інстанції не вирішувалося, окремо від рішення суду така оскарженню не підлягає, тому заперечення на неї можуть бути включені лише до апеляційної скарги на рішення суду по суті справи.

Згідно до п.4ч.5ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Зважаючи на такі процесуальні правила і відсутність рішення суду по суті справи на час подання скарги, підстави для відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою на ухвалу про повернення заяви про витребування доказів відсутні.

В порядку забезпечення принципу процесуальної економії, з врахуванням подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, та, виходячи з правових висновків касаційного суду про застосування принципу пропорційності при вирішенні долі апеляційної скарги, поданої безпосередньо до суду апеляційної інстанції, скарга підлягає поверненню апелянту.

При цьому ОСОБА_2 не позбавлений можливості як повторного звернення із заявою до суду першої інстанції для вирішення питання про забезпечення доказів, так і права подання заперечень на ухвалу про повернення заяви у разі оскарження рішення суду першої інстанції, якщо не погодиться з висновками по суті справи.

Керуючись п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: