Єдиний унікальний номер 264/3730/17
Номер провадження 22-ц/804/753/19
Головуючий у 1-й інстанції Мирошниченко Ю.М.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Мироненко І.П, Принцевської В.П.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 травня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу дублікату судового наказу, -

в с т а н о в и в :

10 травня 2018 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про видачу дублікату судового наказу.

Заява мотивована тим, що 12 жовтня 2017 року їй було видано судовий наказ, який вона втратила через переїзд (зміну місця мешкання).

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Видано дублікат судового наказу № 264/3730/17 (провадження № 2-н/264/149/2017), раніше виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя 29.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2017 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення та невідповідність висновків суду реальним обставинам справи, просив її скасувати та відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не згоден з тим що його не викликали у судове засідання. ОСОБА_3 фактично не втрачала наказ, він був їй переданий з СІЗО №7 м. Маріуполя (попереднє його місце роботи), на підставі чого було припинено виконавче провадження, у зв'язку з добровільною виплатою аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Судом першої інстанції не було враховано, часте спілкування з дітьми, та виплату аліментів за вказаний період в сумі 13000грн. Судом також не враховано, що ОСОБА_3 не надала доказів факту втрати раніше виданого їй виконавчого документу, та добровільного виконання аліментних зобов'язань. Дії заявника, можуть привести до необґрунтованого повторного стягнення аліментів за вказаний період, у більшому розмірі, як з непрацюючої особи по середньому розміру заробітної плати.

У судове засідання апеляційної інстанції з'явилася ОСОБА_3, просила скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання апеляційної інстанції не з'явився ОСОБА_2, повторно надав заяву по відкладення розгляду справи, тепер з причини його захворювання, доказів підтвердження вказаної обставини не надав.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 29.09.2017 року № 264/3730/17 (провадження № 2-н/264/149/2017) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2017 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судовий наказ Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 29.09.2017 року № 264/3730/17 був виданий ОСОБА_2 12 жовтня 2017 року, про що свідчить власноруч написана розписка (а.с.20) Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про видачу дублікату судового наказу, суд першої інстанції виходив з п.17.4 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п.17.4) ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Перевіряючи законність вищезазначеної ухвали судова колегія виходить з наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства в України є обов'язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Крім того, відповідно до положень п.3 розділу XV Інструкції з примусового виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року передбачено, що виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа. Цим розділом передбачено отримання дубліката виконавчого листа та процедура відновлення усього провадження або його частини.

Отже, за змістом норм чинного законодавства дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону У країни «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «ОСОБА_6 проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v.Ukraine) від 15.10.2009 (заява №40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачені виконавчі листи.

Дублікат виконавчого документу видається зі спеціальною позначкою «Дублікат» і має за формою і змістом повністю співпадати з оригіналом.

Будь-яких доказів виконання судового рішення на час звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було враховано, часте спілкування з дітьми, та виплату аліментів за вказаний період в сумі 13000грн. непереконливі. Відповідач не надав доказів, що сплачена ним сума може свідчити про повне виконання зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги, що дії заявника, можуть привести до необґрунтованого повторного стягнення аліментів за вказаний період, у більшому розмірі, як з непрацюючої особи по середньому розміру заробітної плати неспроможні, оскільки є припущенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2019 року.

Керуючись ст.ст.374, 375, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: І.П. Мироненко

В.П. Принцевська