Справа № 456/2285/18
Провадження № 2/456/225/2019
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Кміть Х.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Стрийська міська рада Львівської області про усунення перешкод у користуванні коридором загального користування,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (відповідач), в якій просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні коридором загального користування, площею 7,2 кв м між квартирами № 4 та № 6, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самовільно встановленої перегородки та приведення приміщення до попереднього стану.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_2 . Дії відповідача створили для нього, як для власника сусідньої квартири, перешкоди в користуванні коридором загального користування, площею 7,2 кв.м. Внаслідок реконструкції та незаконних дій по захопленню загального коридору, там майже відсутнє денне світло, що негативно позначається на його здоров`ї. При його захворюванні зору погане освітлення негативно впливає на процес лікування. Він звертався з письмовою скаргою, щодо проведення перевірки дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності сусідкою ОСОБА_2 при реконструкції квартири та коридорі загального користування. 12.03.2018 ДАБК була направлена відповідь, що під час перевірки не виявили жодних порушень. Дані висновки не відповідають дійсності та є фіктивними, оскільки проектом не передбачено право на самовільне зайняття території загального користування, крім того здійсненого із порушенням вимог, щодо погодження із сусідами. Всупереч вимогам законодавства, його згоди, як співвласника коридору загального користування ніхто не врахував. Це призвело до порушення його прав, як іншого співвласника, оскільки ОСОБА_2 фактично безпідставно збільшила для свого особистого користування належну їй частину площі спільного користування за рахунок площі, яка примикає до належної йому квартири № АДРЕСА_3 . Одночасно була зведена до мінімуму інсоляція вказаного допоміжного приміщення за рахунок зменшення вже існуючого віконного отвору та внаслідок чого коридор став напівтемним приміщенням.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що ОСОБА_4 в 2014 році, коли проводили ремонтні роботи, відповідач самовільно здійснила перепланування загального коридору, нею було переміщено стіну і залишено невеличке вікно. Площа загального користування зменшилася приблизно на 0,35 кв.м. А в 2017 році вікно повністю замурували і в коридорі на даний час відсутнє природне світло, а освітлення здійснюється за допомогою електролампочки. Розмір коридору було зменшено без його згоди, а погане освітлення погано вплинуло на його здоров`я, йому необхідно напружувати очні м`язи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що відповідач купила квартиру в 2005 році і під час ремонту в спільному коридорі перемістила стіну в сторону дверей його довірителя, у зв`язку з чим було зменшено площу загального користування та зникло денне світло. Відсутність світла погано впливає на здоров`я позивача. На скільки зменшився розмір загального коридору сказати не може, оскільки не проводилась будівельно-технічна експертиза.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та представника.

Крім цього, відповідачем подано до суду письмову промову в судових дебатах, в якій вона просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки позов є надуманим та не відповідає заявленим вимогам. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що коридор є у спільному користуванні всіх сусідів, та жодних перешкод у користуванні ні йому, ні позивачу ОСОБА_6 не створювалося. Свідок ОСОБА_7 повідомив, що при виконанні ремонтних робіт в 2014 році за проханням ОСОБА_8 в коридорі загального користування йому жодних перешкод ніхто не створював. Фотографії надані позивачем зроблені без прив`язки до будинку,тому не може бути належним та допустимим доказом. З довідок, які містяться в додатках до позовної заяви, зазначено діагноз вікове захворювання обох очей. В матеріалах справи є відповідь ДБІ від 12.03.2018, що порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності не виявлено. Отже, всі вимоги, викладені в позовній заяві, надумані та не підтверджені доказами.

Представник відповідача ОСОБА_9 . проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що його довірителями ніяким чином не порушено права позивача. Порушення якості зору позивача є віковим захворюванням і ніяк не пов`язано з відсутністю світла в коридорі. Загальним коридором користуються всі на загальних і рівних умовах. Зі слів довірителя йому відомо, що квартиру купили в такому стані і не робили заміну вікна. Жодних даних та доказів про створення будь яких перешкод для позивача суду не надано. Реконструкцію квартири відповідач проводив відповідно до вимог закону та на підставі рішення Стрийської міської ради.

Представник третьої особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання (шляхом скерування судової повістки (а.с. 30, 40, 106, 147), про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Стрийської міської рада Львівської області у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання (шляхом скерування судової повістки (а.с. 27, 39, 107, 146), про причини неявки суд не повідомив.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивачем подано:

11.09.2018 заяву про перенесення судового засідання на інший термін (а.с.35);

13.12.2018 клопотання про допит свідка (а.с.109);

01.04.2019 клопотання про не допуск до участі у розгляді справи представника відповідача (а.с.143);

Відповідачем подано:

11.02.2019 клопотання про відкладення розгляду справи на інший день (а.с.137);

10.05.2019 заява про проведення судового засідання за відсутності відповідача та її представника (а.с.151);

13.05.2019 промову в судових дебатах (а.с.152).

Представником відповідача подано:

14.09.2018 заяву про перенесення розгляду справи на інший день (а.с.36);

23.10.2018 клопотання про доручення до матеріалів справи документів (а.с.48);

11.02.2019 клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.136);

10.05.2019 клопотання про допуск в якості представника ОСОБА_2 на підставі раніше поданої довіреності (а.с.148-150).

Процесуальні дії у справі.

04.07.2018 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.24).

Ухвалою від 05.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.25-26).

Ухвалою судового засідання від 14.09.2018 розгляд справи відкладено (а.с.38).

Ухвалою судового засідання від 04.02.2019 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.122-123).

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з`ясувавши всі фактичні обставини, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини:

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2014 (а.с.6), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.12.2006 (а.с.7) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.11.2006, зареєстрованого в реєстрі за №1-5453 (а.с.8).

З технічного паспорта від 30.05.2014 на квартиру АДРЕСА_2 , вбачається, що загальна площа квартири складає 67,4 кв.м. (а.с.9).

З технічного паспорта від 21.10.2013 на квартиру АДРЕСА_5 , вбачається, що загальна площа квартири складає 43,3 кв.м. (а.с.10).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.05.2005, зареєстрованого в реєстрі за №3266 (а.с.82) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.06.2005 (а.с.83).

Квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 57,9 кв.м., обладнана балконом та підвалом, що підтверджується технічним паспортом від 12.09.1996 (а.с.84).

На підставі договору купівлі-продажу комунальної власності - нежитлових приміщень в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , від 17.01.2006, зареєстрованого в реєстрі за №215, ОСОБА_10 передано у власність нежитлові підвальні приміщення НОМЕР_1 XXI- НОМЕР_2 загальною площею 52,0 кв.м., що складає 6/100 ідеальних частин будівлі (а.с.76).

Рішенням Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 305 від 31.10.2012, ОСОБА_10 та ОСОБА_2 дозволено виготовити проектну документацію на реконструкцію квартири АДРЕСА_7 . Дозволити виконання робіт по будівництві та реконструкції проводити після виготовлення проектної документації у встановленому порядку та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт з наступним прийняттям закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію (а.с.81).

Розроблений ФОП ОСОБА_11 в 2016 році робочий проект «Реконструкція квартири з влаштуванням сходів з житлової кімнати в нежитлові підвальні приміщення з переобладнанням їх під допоміжні приміщення квартири на АДРЕСА_7 » (а.с.73-98) виконано згідно вихідних даних на проектування з дотриманням вимог в частині міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, що підтверджується експертним звітом № 14-1929-16 від 04.08.2016 (а.с.53) та додатком до експертного звіту (а.с.54).

ОСОБА_2 та ОСОБА_10 надано право на виконання будівельних робіт по реконструкції квартири на підставі Декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Департаментом ДАБІ 22.09.2016 № ЛВ 43 (а.с.50-52).

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №7/1574 від 11.10.2016, підтверджено достовірність даних наведених у Декларації та основні показники об`єкта будівництва відповідають техніко-економічним показникам вказаних у проектній документації (а.с.55).

Відповідно до відповіді Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, щодо розгляду звернення ОСОБА_1 , від 12.03.2018, будівельні роботи по реконструкції квартири АДРЕСА_6 , виконуються відповідно до проектної документації, яка розроблена з дотриманням вимог містобудівного законодавства та вихідних даних на проектування, порушень вимог законодавства не виявлено (а.с.15).

Поверховий план на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджує, що між квартирами 4 АДРЕСА_8 6 в будинку АДРЕСА_1 є коридор загального користування (а.с.136).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він проживає поруч з ОСОБА_13 , але на другому поверсі. ОСОБА_14 є лише власником квартири і ніколи не проживала в нашому будинку. В квартирі НОМЕР_3 його сім`я проживала з 1947 до 1967 року. Там завжди була дерев`яна перегородка. Відповідачі зруйнували дерев`яну конструкцію, а пізніше зняли вікно і замурували стіну. На даний час я живу поверхом вище і у нас така ж перегородка збереглася. З коридору раніше було 4 квартири. В 2014 році квартиру купили нові власники і коли робили ремонт, то зняли дерев`яну конструкцію і побудували цегляну з вікном, а з часом забрали це вікно і в коридорі стало дуже темно. Під час реконструкції, вони забрали якусь частину коридору.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що в коридорчику було вікно та стояла навскіс дерев`яна перегородка. Під час ремонту перегородка була зміщена вправо в сторону квартири. ЇЇ вирівняли і зробили з блоків, а вікно поставили пластикове і меншого розміру. Я за усною домовленістю пошпаклював стіну-перегородку, яка відмежовує коридор від житлової площі ОСОБА_16 .

Суд відхиляє як доказ викопійовані фотознімки (а.с.13,14), як такі, що не відповідають критеріям належності (відсутність прив`язки до місцевості, часу, коли вони зроблені) та допустимості (відсутність можливості встановити порядок їх отримання).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з перешкодами, які, на думку позивача, чиняться йому відповідачем у користуванні коридором загального користування.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України та Цивільного кодексу України, закон України «Про архітектурну діяльність», закон України «Про планування і забудову території», закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частина 1 статті 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з вимогами частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Аналогічні норми містять статті 1 та 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , а відповідач квартири АДРЕСА_6 . Дані квартири знаходяться на одному поверсі та межують одна з одною.

Спільним для цих двох квартир є позаквартирний коридор, на який поширюється режим приміщення загального користування, а, відтак, з огляду на положення частини 2 ст. 382 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» даний коридор є спільною сумісною власністю сторін.

Суд зауважує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і їх права у цій власності є рівними.

Надаючи оцінку аргументам сторони позивача щодо наявності зі сторони відповідача перешкод, які чиняться позивачу, а саме, що відповідач самовільно зменшив розмір коридору загального користування та те, що на даний час в коридорі освітлення не природне, а здійснюється за допомогою електролампочки, що погано впливає на зір позивача і він напружує очні м`язи, суд зазначає таке.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частина 3 ст. 12 та частина 1 ст. 81 ЦПК України). З аналізу вказаних норм ЦПК України випливає, що тягар доказування цілком покладається на сторони. Суд, за загальним правилом, позбавлений права самостійно (з власної ініціативи) збирати докази, що стосуються предмета спору. При цьому, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, суд повинен сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, зокрема і у разі неможливості самостійного подання ними певних доказів.

Наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи встановлюються судом на підставі будь-яких даних (доказів), які, в свою чергу встановлюються певними засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд зауважує, що сторони у даній справі не були обмежені у праві подання доказів і суд, дотримуючись принципу змагальності, сприяв сторонам у реалізації ними передбачених ЦПК України прав.

Однак, не зважаючи на викладене, стороною позивача на підтвердження обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, не надано суду жодного доказу, який би, відповідаючи критеріям належності, допустимості та достовірності, підтверджував: первинну площу коридору та площу, на яку він зменшився внаслідок дій відповідача; наявність у коридорі вікна до перепланування та його розміри; протиправність дій відповідача щодо проведених ним ремонтних робіт (самовільність перепланування вікна); рівень природного освітлення коридору до перепланування вікна та після такого перепланування; порушення норм освітлення (інсоляції) в коридорі саме внаслідок дій відповідача; погіршення зору позивача через такі дії відповідача.

За відсутності доказів, які підтверджують викладені у позові обставини, аргументи сторони позивача набувають форми припущення, на яких не може ґрунтуватися доказування.

Крім цього, суд вважає аргументи сторони позивача щодо створення загрози його здоров`ю через відсутність належного освітлення в коридорі, а також погіршення внаслідок цього його зору, такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки такі аргументи повністю спростовуються медичними документами (а.с. 18, 20), з яких вбачається, що порушення зору у ОСОБА_8 є віковим.

Таким чином, суд погоджується з аргументами сторони відповідача щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог.

З огляду на подане представником відповідача клопотання про застосування строків позовної давності та зважаючи на зазначені висновки суду щодо безпідставності позовних вимог, суд доходить переконання про відсутність необхідності оцінки аргументів, викладених у цьому клопотанні.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

З огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

На підставі статті 41 Конституції України, статей 368, 369, 382, 391 Цивільного кодексу України, статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», статті 31 Закону України «Про планування і забудову території», статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Стрийська міська рада Львівської області про усунення перешкод у користуванні коридором загального користування, площею 7,2 кв.м., між квартирами №4 та №6 за АДРЕСА_11 : АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самовільно встановленої перегородки та приведення приміщення до попереднього стану.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на чотири дні.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17 травня 2019 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський