Провадження № 2/369/603/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.

секретаря Головатюк В.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

перекладача Москаленко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є інвалідом 3 групи з дитинства. З 1975 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Мають спільних дітей. Вона перебувала на його утриманні, оскільки є інвалідом. Після смерті її чоловіка ОСОБА_6 вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Але отримала відмову, оскільки вона не надала підтвердження того, що перебувала на його утриманні. Тому встановлення даного факту має на меті в подальшому вирішення питання про призначення пенсії.

Просила суд встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов.

У судове засідання представник Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Подали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, поданий позов підтримали у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи та отримує в Києво-Святошинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області пенсію по інвалідністю внаслідок загального захворювання. Що підтверджено довідкою №4677 від 31 липня 2018 року.

За ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2017 року встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 27.09.1975р. міським відділом ЗАГС м.Каховки Херсонської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб 27.09.1975р., після шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 , про що зроблений актовий запис №352.

Відповідно до відмітки в паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 22.09.1998р. Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, 10.12.2002 року припинено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 08.05.2012р. міським відділом державної РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблений актовий запис №870.

Відповідно до довідки Українського товариства глухих Херсонська обласна організація УТОГ від 11.11.2014р., дана ОСОБА_1 в тому, що вона дійсно всі ці роки з 27.09.1975року по 07.05.2012рік безрозривно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 .

Відповідно до акту від 08.11.2014р., складеного ТОВ «Шумен», на підставі опитування сусідів, які підтверджують сумісне проживання та ведення спільного господарства заявника з померлим.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 , видане міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис - № 870.

З листа Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області №225/я-01 від 22 червня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмолено у призначенні пенсії, так як нею не надано підтвердження перебування на утриманні в померлого чоловіка ОСОБА_6 .

Ст. 36 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_9 (Революції Гідності ), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти", які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Усиновлені діти мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми. Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків. Неповнолітні діти, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зберігають це право і в разі їх усиновлення.

Положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку. Пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

З урахуванням ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтею 234 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України у разі наявності спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення, повинно розглядатися у порядку позовного провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить, що позовні вимоги щодо постійного проживання позивача зі спадкодавцем та перебування повністю на його утриманні у розумінні ст. 3 СК України повністю знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому позовні вимоги про встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги рекомендації Верховного суду України, викладені у Постановах Пленуму № 5 від 31.03.1995 року «Про судову, практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висвітлених у листі 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, керуючись ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 321, 1217, 1218, 1258, 1264, 1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 4, 10, 15, 60, 209, 212-215, 234-235, 256 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту задоволити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11 березня 2019 року.

Суддя