Номер провадження: 22-ц/813/3320/19
Головуючий у першій інстанції Шкамерда К. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Тищенка С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року про відмову у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення коштів,

встановив:

15.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 31/500 частин квартири АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 154 622,00 грн.; стягнення судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення коштів, та було призначено підготовче судове засідання.

Крім того, представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та забороною відчуження квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101.

В обґрунтування заяви представник позивача вказував, що є ризик, що відповідачі подарують, продадуть свої частки або переоформлять на інших осіб, що в подальшому буде перешкоджати та затягувати розгляд справи, та в подальшому унеможливить виконання судового рішення. Також, іншого майна, яке зможе гарантувати виконання рішення щодо стягнення коштів також немає, є ризик, що особи будуть ухилятися від виконання рішення. Крім того, відповідачі постійно погрожують позивачу, що продадуть, подарують разом з ним спірне майно «циганам» або вселить до нього «безхатченків», які влаштують позивачу «веселе життя».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - Тищенка С.Ю. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення коштів було відмовлено (а.с.94-95).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної ухвали та просить задовольнити його заяву, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції з`явився лише представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тищенко С.Ю., відповідачі ОСОБА_5 та їх представник адвокат Дмітрієв Р.Б. до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у тому числі відповідачі - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за 10 днів, як того вимагає ч.11 ст. 128 ЦПК України, оскільки не значаться зареєстрованими по м. Одесі та Одеській області (а.с.138, 140, 146, 147, 148-151, 152).

При цьому слід зазначити, що до суду апеляційної інстанції в день розгляду апеляційної скарги від представника відповідачів ОСОБА_2 - адвоката Дмітрієва Р.Б. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.154), проти якого представник позивача - адвокат Тищенко С.Ю. заперечував.

Враховуючи, що справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше 7 місяців, у тому числі через ліквідацію апеляційного суду Одеської області, колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності сторін та адвоката Дмітрієва Р.Б., які належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, та явка яких до суду апеляційної інстанції є необов`язковою, за участю адвоката Тищенка С.Ю. та на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом та з заявою про забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 обґрунтував заяву тим, що є ризик, що відповідачі подарують, продадуть свої частки у праві власності або переоформлять їх на інших осіб, що в подальшому буде перешкоджати та затягувати розгляд справи, та унеможливить виконання судового рішення. Оскільки іншого майна, яке зможе гарантувати виконання рішення щодо стягнення коштів у відповідачів також немає, є ризик, що особи будуть ухилятися від виконання рішення. Крім того, на позивач вказав, що відповідачі постійно погрожують позивачу, що продадуть, подарують разом з ним спірне майно «циганам» або вселять до нього «безхатченків», які влаштують позивачу «веселе життя».

Постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі,

При цьому суд виходив із того, що згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд зазначив, що відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Так, заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Проте, суд обґрунтовано зазначив, що представник позивача до заяви про забезпечення позову не надав докази існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, не надано відомостей щодо відсутності заборони відчуження стосовно даного об`єкту нерухомого майна. З цих підстав суд дійшов правильного висновку про те, що ці дані ґрунтуються лише на особистому припущенні заявника та не підтверджені жодними доказами, які є в матеріалах справи.

Проте, у відповідності до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно позовної заяви, та пояснень адвоката Тищенка С.Ю., які він дав в суді апеляційної інстанції, ціна позову складає 154 622 грн., а тому він фактично звернувся до суду про стягнення вказаної суми грошових коштів, або визнання за його довірителем права власності на 31/500 частин квартири АДРЕСА_1 , що і складає вартість 154 622 грн.

Враховуючи, що вжиті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами, позивачу слід було надати відомості щодо вартості квартири АДРЕСА_1 , оскільки він просить накласти арешт та заборонити відчуження саме всієї вказаної квартири.

Оскільки ні у суду першої інстанції, ні у суду апеляційної інстанції немає відомостей щодо вартості всієї вищевказаної квартири, то вказані обставини додатково свідчать про те, що заява про забезпечення позову, рівно як і апеляційна скарга, не підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.09.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра