Справа № 367/2951/19
Провадження №2-з/367/146/2019
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Когут К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, яку мотивує тим, що має намір звернутися до суду з позовом до Ірпінської міської ради про поновлення на роботі. Зазначає, що 12.03.2016 року між нею та Ірпінською міською радою укладено контракт з керівником комунального закладу, відповідно до умов якого вона в якості керівника зобовязалася безпосередньо і через адміністрацію комунального закладу здійснювати поточне управління закладом, а саме: Комунальним закладом «Центральний міський стадіон», додатковою угодою б/н від 12.03.2016 року внесено зміни щодо строку дії контракту, який є чинним на сьогоднішній день. Представник Ірпінської міської ради засобами телефонного звязку повідомив заявника про факт її звільнення та розірвання контракту з керівником комунального закладу від 12.03.2016 року зі змінами, внесеними відповідно до Додаткової угоди б/н від 12.03.2016 року. Звертає увагу, що обставини її звільнення безпосередньо повязані з її політичною позицією. Згідно контракту вона все ще обіймає посаду Директора Комунального закладу «Центральний міський стадіон», оскільки у встановленому законом та контрактом порядку , контракт розірвано не було, станом на дату звернення до суду контракт є продовженим відповідно до п. 25 контракту, вона як керівник з 06.03.2019 року по 15.03.2019 року перебувала на лікарняному у звязку з вагітністю, а тому не могла бути звільнена з посади відповідно до КЗпП України. У звязку із викладеним просить заборонити Ірпінській міській раді (місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул.,

Шевченка, 2-а, ідентифікаційний код: 33800777) та усім державним реєстраторам

вчинення реєстраційних дій з внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,

фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про особу Керівника

Комунального закладу «Центральний міський стадіон» (ідентифікаційний код: 4035672,

місцезнаходження: 08200, Київська обл., місто Ірпінь, вул. Соборна, будинок 183) інших

ніж ОСОБА_1; заборонити Ірпінській міській раді (місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, 2-а, ідентифікаційний код: 33800777) призначати інших осіб, крім ОСОБА_1, керівником Комунального закладу «Центральний міський стадіон» (Ідентифікаційний код: 4035672, місцезнаходження: 08200, Київська обл., місто Ірпінь,вул. Соборна, будинок 183).

В судове засідання сторони не викликалися.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, оглянувши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови, у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, крім того, забезпечення позову у способи, вказані у заяві заявника, є неспівмірними із заявленими ним позовними вимогами та не відповідають вимогам закону, тому слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Також, викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149 153, ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза