Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 509/4218/17

провадження № 61-47398св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач ОСОБА_7 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я., Вадовської Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги, зміну черговості спадкування, визнання такою, що прийняла спадщину.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 січня 2018 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 залучено до участі у справі як співвідповідачів.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19 березня 2018 року ОСОБА_7 остаточно просила суд: встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з липня 2006 року до дня смерті останньої, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 ; змінити черговість спадкування після смерті ОСОБА_8 , надавши їй право на спадкування в першу чергу за законом разом з ОСОБА_9 ; визнати її такою, що прийняла спадщину після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав сумісного проживання із спадкодавцем на момент її смерті; визнати за нею право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8

Не погоджуючись із ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 листопада 2017 року про відкриття провадження у справі, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 листопада 2017 року скасовано та направлено справу для розгляду за встановленою підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що в силу положень процесуального закону про виключну підсудність цей позов має бути пред`явлений до суду за місцем знаходження спадкового майна.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_7 просить скасувати постанову апеляційного суду, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що невиконання судом першої інстанції вимог частини третьої статті 122 ЦПК України 2004 року щодо звернення до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи для надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки ОСОБА_4 не спростовує правильного зазначення позивачем адреси її місця проживання, оскільки відповідачкою у апеляційній скарзі зазначено ідентичні відомості. Висновок апеляційного суду про те, що цей спір не підсудний Овідіопольському районному суду Одеської області, не містить мотивів. Апеляційним судом не враховано, що у цьому випадку положення статті 114 ЦПК України 2004 року про виключну підсудність не можуть бути застосовані з огляду на характер пред`явлених позовних вимог. Тому апеляційний суд, вирішуючи питання про правомірність відкриття провадження у справі саме Овідіопольським районним судом Одеської області,помилково не застосував положення статей 109 та 113 ЦПК України 2004 року та не звернув увагу, що за наслідками розгляду цієї справи у позивача, у разі задоволення позову, не виникне речове право на нерухоме майно, а виникне право на спадкування, зміна черги спадкування та право на збільшення частки у спадщині.

Крім того, заява про збільшення позовних вимог була подана до суду після відкриття провадження у цій справі, а тому не могла бути врахованою судом першої інстанції під час вирішення питання підсудності справи. Водночас позивачка подала до суду першої інстанції заяву про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог, на що апеляційний суд уваги не звернув.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзивах на касаційну скаргу, поданих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , зазначено, що оскаржувана постанова апеляційного суду винесена з додержанням норм процесуального права.

Позов ОСОБА_7 подано до Овідіопольського районного суду Одеської області з порушенням правил виключної підсудності, оскільки вимоги про визнання права власності на частину спадкового нерухомого майна вимагають встановлення його місцезнаходження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_7 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги, зміну черговості спадкування, визнання такою, що прийняла спадщину, визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом призначено до судового розгляду.

У лютому 2019 року цивільна справа № 509/4218/17 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Підсудність справ про спадкування визначається за правилами статей 109 та 114 ЦПК України 2004 року.

Згідно з частиною першою статті 109 ЦПК України 2004 року позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України 2004 року позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

Згідно із частиною третьою статті 114 ЦПК України 2004 року позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини.

У цій справі позивачкою були заявлені такі позовні вимоги: встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги, зміну черговості спадкування, визнання такою, що прийняла спадщину, а у подальшому відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 19 березня 2018 року, - і про визнання права власності на частину спадкового нерухомого майна, зокрема на 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за законом.

Зазначені обставини апеляційний суд вважав такими, що виключають розгляд справи за правилами загальної територіальної підсудності, тобто за місцезнаходженням відповідача, оскільки у цьому випадку діють положення закону про виключну територіальну підсудність, а саме підсудність справи за місцезнаходженням спірного майна або основної його частини.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами частини першої статті 380 ЦПК України, апеляційний суд вважав за необхідне направити справу на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, тобто за місцезнаходженням спадкового майна, вимоги щодо якого пред`явлені позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду та не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги про неможливість застосування положень статті 114 ЦПК України 2004 року під час вирішення питання про підсудність цього спору спростовуються змістом заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з`ясував обставини, що мають процесуальне значення, підстави звернення до суду із позовом, а також правовідносини, які виникли між сторонами, та постановив ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для розгляду за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з положеннями статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк