Справа № 136/2458/18
провадження № 2/136/923/18
РІШЕННЯ

іменем України

"08" квітня 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності по спадщині за заповітом,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що 06.06.2017 помер брат позивача ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина. За життя, 29.05.2013 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті вчинив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів житловий будинок, сарай та земельні ділянки згідно державних актів, земельний пай і все майно, що знаходиться за адресою: с. Костянтинівка, вул. Миру, 86, своєму брату позивачеві ОСОБА_1. Останній спадщину в установленому законом порядку прийняв. Також прийняв спадщину син спадкодавця відповідач у справі ОСОБА_2, оскільки, будучи неповнолітнім на час відкриття спадщини, набув права на спадкування обовязкової частки за наявності заповіту. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що увійшли до його складу, оскільки згідно заповіту спадкодавець заповів земельні ділянки згідно державних актів, утім їх не конкретизовано (серія, номер відсутній, площа та кадастрові номера), а також вказано про земельний пай, який знаходиться поза межами населеного пункту села Костянтинівка. Вказане стало підставою для звернення до суду із даним позовом в якому позивач просив суд визнати за ним право власності на Ѕ частку земельних ділянок згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №04981, а також Ѕ частку земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №07814.

22.01.2019 законний представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву до позивача, в якій просила суд визнати за неповнолітнім ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку земельних ділянок згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №04981, а також на цілу земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №07814, обґрунтовуючи підставність позову тим, що її син ОСОБА_2, будучи неповнолітнім на час відкриття спадщини набув права на спадкування обовязкової частки у спадщині, у тому числі згідно заповіту від 29.05.2013 вчиненого спадкодавцем на імя позивача, на частину майна нотаріус видав нотаріальні акти, утім на земельні ділянки та земельний пай, що згідно наведених вище державних актів реалізувати свої права в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки згідно заповіту спадкодавець заповів земельні ділянки згідно державних актів, утім їх не конкретизовано (серія та номер відсутній, площа та кадастрові номера не зазначені). Також, представник вважає, що відповідач має право на спадкування усієї земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №07814, так як ця земельна ділянка не увійшла до складу жодного із заповітів вчинених спадкодавцем, оскільки знаходиться поза межами населеного пункту села Костянтинівка, отож має наступати право на спадкування її за законом, яке її син має, будучи спадкоємцем першої черги спадкування за законом та за відсутності інших спадкоємців цієї черги.

Ухвалою суду від 23.01.2019 зустрічний позов було прийнято до розгляду та обєднано із первісним для їх спільного розгляду.

У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзиву.

Представник позивача в межах визначеного судом строку подав до суду відзив на зустрічний позов, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що відповідач набув права на спадкування на Ѕ частку майна, що увійшло до складу заповіту вчиненого спадкодавцем 29.05.2013 на імя позивача, тому не може претендувати на спадкування усієї земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №07814, яка також є обєктом спадкування за заповітом, оскільки іншої земельної ділянки яка б мала статус земельного паю спадкодавець не мав, незважаючи на те, що в заповіті така земля не конкретизована.

Ухвалою суду від 19.12.2018 за клопотанням представника позивачф було витребувано матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, зустрічний позов визнав частково, зіславшись на обставини викладені у відзиві на зустрічний позов. Також просив суд вирішити питання судових витрат у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом визнала частково, а зустрічний позов підтримала у повному обсязі просила суд його задовольнити за обставин наведених у зустрічній позовній заяві.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 06.06.2017 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області помер ОСОБА_4, на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ №381539. Після його смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів спадкової справи №102/2017 до майна померлого ОСОБА_4, суд встановив, що своїм правом на спадкування скористались сторони цього спору, а також ОСОБА_5. Позивач, ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за заповітом вчиненим 29.05.2013 спадкодавцем, який був посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області та зареєстрованим в реєстрі за №27. Відповідно до вказаного правочину ОСОБА_4 заповів житловий будинок, сарай, земельні ділянки згідно державних актів, земельний пай і все майно, що знаходиться за адресою с. Костянтинівка, вул.. Миру, 86, своєму брату ОСОБА_1 Відповідач, ОСОБА_2, як спадкоємець, який будучи неповнолітнім на час відкриття спадщини, набув права на спадкування обовязкової частки у спадщини незалежно від змісту заповітів. ОСОБА_5 як спадкоємець за іншим заповітом від 29.05.2013 зареєстрованим в реєстрі за №28.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що після смерті ОСОБА_4, спадщину прийняли три особи, у тому числі сторони цього спору.

Утім постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 22.08.2018 було відмовлено позивачеві ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району 29.05.2013 за реєстровим №27 на земельні ділянки, які належали померлому 06.06.2017 ОСОБА_4 Відмова мотивована тим, що із змісту заповіту не зрозуміло, які саме земельні ділянки заповів спадкодавець ОСОБА_1, оскільки не зазначено серії та номера державних актів, площі земельних ділянок та кадастрові номера, а ще одна земельна ділянка зазначена як земельний пай та розташована поза межами населеного пункту с. Костянтинівка (а.с.22).

У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_6 державного акту про право приватної власності на землю серія ВН №04981 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 0,36 га, яка розташована на території с. Костянтинівка Костянтинівської сільської ради, цільове призначення землі для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.09.2018 за №638 становить 61 763, 19 грн.

Із державного акту та Витягів з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.86-88) встановлено, що вищевказана земельна ділянка складається із трьох земельних ділянок:

- земельної ділянки №1 площею 0,17 га, кадастровий номер :01:001:0217, цільове призначення для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по вул. Миру, 86, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області;

- земельної ділянки №2 площею 0,10 га, кадастровий номер :01:001:0222, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Миру, б/н, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області;

- земельної ділянки №3 площею 0,09 га, кадастровий номер :01:001:0216, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Л. Українки, б/н, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області.

Факт належності ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 4,2985 га, що розташована на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району, цільове призначення землі - для ведення особистого селянського господарства, підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серії ВН №07814, виданого 25.02.2002 на підставі рішення 26 сесії 23 скликання Костянтинівської сільської Ради народних депутатів від 01.12.2002 (а.с. 15, 16).

ОСОБА_6 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки, площею 4,2985 га :04:000:0409, її розташування Костянтинівська сільська рада ЛОиповецького району, Вінницької області; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 109392, 06 грн.; документ, що є підставою для виникнення права рішення органу місцевого самоврядування Костянтиніської сільської ради від 25.02.2002 26 сесія 23 скликання.

Із змісту заповіту вчиненого 29.05.2013 та зареєстрованого в реєстрі за №27, ОСОБА_4, окрім іншого майна, розпорядився земельними ділянками згідно державних актів, земельним паєм і всім майном, що знаходиться за адресою с. Костянтинівка, вул.. Миру, 86. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано за життя спадкодавця.

Позивач є спадкоємцем за вказаним заповітом, який спадщину прийняв у порядку та строки визначені діючим законодавством, що підтверджено матеріалами спадкової справи.

Відповідач є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.55), який на момент смерті батька ОСОБА_4 був неповнолітнім.

Відповідно до ст.1241 ЦК України неповнолітні спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Із матеріалів спадкової справи та матеріалів цивільної справи встановлено, що відповідач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, спадщину прийняв у межах визначеного законодавцем строку та порядку, отож набув права на спадкування обовязкової частки незалежно від змісту заповітів, які за життя вчинив його батько ОСОБА_4, що складає Ѕ частки.

Судом встановлено, що сторонами визнавались обставини щодо справжньої волі ОСОБА_4 у заповіті від 29.05.2013 зареєстрованого в реєстрі за №27 на розпорядження земельною ділянкою, площею 0,36 га, яка складається із трьох земельних ділянок та розташована на території с. Костянтинівка Костянтинівської сільської ради.

Зважаючи на те, що у суду не має обґрунтованого сумніву щодо добровільності їх визнання, тому відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України, такі обставини доказуванню не підлягають, отож суд вважає, що за кожною із сторін слід визнати право власності на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,36 га, яка складається із трьох земельних ділянок та розташовані на території с. Костянтинівка Костянтинівської сільської ради, згідно державного акту про право приватної власності на землю серія ВН №04981.

Вирішуючи спір між сторонами щодо обєкта спадкування, якою є земельна ділянка, площею 4,2985 га, що розташована на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району, суд встановив із матеріалів справи, що на день складення заповіту спадкодавцем, земельна ділянка, яка підпадає під статус земельної частки (паю), тобто її цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, була лише одна, яка належала спадкодавцеві згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №07814, виданого 25.02.2002 на підставі рішення 26 сесії 23 скликання Костянтинівської сільської Ради народних депутатів від 01.12.2002.

ОСОБА_6 витягу із Державного земельного кадастру, вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:000:0409.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_4, складаючи заповіт самостійно та вільно виявив волю щодо настання реальних наслідків вчиненого ним правочину, що в разі його смерті позивач успадкує земельну ділянку, яка має статус земельний пай або цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну йому згідно державного акту серії ВН №07814, виданого 25.02.2002, оскільки іншої за таким статусом не мав.

ОСОБА_6 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням цільового призначення.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено належність майна спадкодавцеві, майно конкретизовано, отож суд вважає, що воно було охоплене заповітом від 29.05.2013 зареєстрованому в реєстрі за №27, відтак доводи відповідача та його представника наведені у зустрічному позові та у судовому засіданні в цій частині щодо того, що така земельна ділянка не є земельним паєм, а її місце розташування не узгоджується із зазначеним місцемзнаходження у заповіті суперечать встановленим судом обставинам справи та зібраним і перевіреним судом у справі доказам, а також волі спадкодавця, оскільки розпоряджаючись усім свіоїм майном у заповітах на користь своїх братів, суд вважає, що він таким чином мав намір обмежити сина ОСОБА_2 у спадкуванні належного йому майна.

За встановлених обставин та у контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що сторони набули права на спадкування вказаної земельної ділянки у рівних частках, тобто по Ѕ частці кожному в залежності від набутого ними права на спадкування після смерті ОСОБА_4.

Зважаючи на викладене, суд задовольняє первісний позов у повному обсязі, а зустрічний позов задовольняє частково, оскільки наявність порушених прав сторін було встановлено в ході судового розгляду справи, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ними обраний.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачем при предявленні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1711, 56 гривень, у той час як ціна позову 85 577, 62 грн., отож позивач сплатив судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, отож розмір в сумі 855, 78 грн. підлягає поверненню позивачеві у відповідності до ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Також суд вважає за доцільне звільнити сторони від обовязку сплачувати одна одній судові витрати у вигляді судового збору, оскільки судові витрати покладено на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які є однаковими, а в тій частині що відмовлено відповідачеві їх слід покласти на відповідача.

Вирішуючи питання витрат на професійну правничу допомогу, які представник позивача просить суд стягнути із відповідача, суд вважає, що підстав для задоволення таких вимог не встановлено, оскільки згідно договору про надання правової допомоги від 16.11.2018 у п.4 «Оплата та порядок розрахунків» сторони узгодили, що клієнт сплачує адвокату винагороду визначену у додатку до договору, утім додатку не було додано до матеріалів справи. В ході судового розгляду представник позивача надав квитанцію від 08.04.2019 та розмір витрат навів у розрахунку додатково, у той час як розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, однак судом перевірено, що договір не містить таких умов, отож в їх стягненні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 346, 1225 ЦК України, ст.10, 11, 82, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, поштовий індекс 22513, РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 22513, РНОКПП - НОМЕР_2) про визнання права власності по спадщині за заповітом, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 06.06.2017 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, на майно згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №04981 виданого 03.11.1999 Костянтинівською сільською радою Липовецького району на підставі свідоцтва про право на спадщину реєстровий №517 від 06.10.1999, а саме:

- Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,17 га, кадастровий номер :01:001:0217, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд (присадибна ділянка), розташованої по вул. Миру, 86, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області;

- Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер :01:001:0222, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Миру, б/н, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області;

- Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,09 га, кадастровий номер :01:001:0216, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Л. Українки, б/н, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 4,2985 га, що розташована на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0409, нормативна грошова оцінка 109 392, 06 гривень, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №07814, виданого 25.02.2002 Костянтинівською сільською радою Липовецького району на підставі рішення 26 сесії 23 скликання Костянтинівської сільської Ради народних депутатів від 01.12.2001, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 06.06.2017 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 22513, РНОКПП - НОМЕР_3), яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 22513, РНОКПП - НОМЕР_2) до ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, поштовий індекс 22513, РНОКПП - НОМЕР_1) про визнання права власності на майно в порядку спадкування, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 06.06.2017 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області на майно згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №04981 виданого 03.11.1999 Костянтинівською сільською радою Липовецького району на підставі свідоцтва про право на спадщину реєстровий №517 від 06.10.1999, а саме:

- Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,17 га, кадастровий номер :01:001:0217, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд (присадибна ділянка), розташованої по вул. Миру, 86, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області;

- Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер :01:001:0222, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Миру, б/н, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області;

- Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,09 га, кадастровий номер :01:001:0216, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Л. Українки, б/н, с. Костянтинівка, Липовецького району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 4,2985 га, що розташована на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0409, нормативна грошова оцінка 109 392, 06 гривень, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №07814, виданого 25.02.2002 Костянтинівською сільською радою Липовецького району на підставі рішення 26 сесії 23 скликання Костянтинівської сільської Ради народних депутатів від 01.12.2001, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 06.06.2017 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Звільнити сторони від обовязку сплачувати одна одній судові витрати у вигляді судового збору.

Повернути ОСОБА_1 сплачений у більшому розмірі ніж передбачено законом судовий збір, що становить 855 (вісімсот пятдесят пять) гривень 78 коп. відповідно до квитанції №50 від 23.11.2018.

В стягненні витрат на правову допомогу ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15.04.2019.

Суддя Д.Т. Кривенко