Житомирський апеляційний суд
Справа №286/947/19 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 286/947/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Кулініча Я.В. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12464,61 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 11.09.2012, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті АТ КБ «ПриватБанк», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 03 березня 2019 року виникла заборгованість в сумі 12 464 грн. 61 коп., з яких 4952 грн 85 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2375 грн 30 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3216 грн 72 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) 569 грн 74 коп.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 29 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.09.2012 в розмірі 4952 грн 85 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині незадоволення вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та задовольнити вимоги банку у цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Вказує, що заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості та простроченої. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до абзацу 3 п. 15 Постанови ВСУ від 24.10.2008 N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, предметом апеляційного розгляду є лише оскаржувана частина рішення суду першої інстанції, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 11.09.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого, остання отримала кредит у розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви позичальника.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 03 березня 2019 року виникла заборгованість в сумі 124 грн. 61 коп., з яких: 4952 грн 85 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2375 грн 30 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3216 грн 72 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) 569 грн 74 коп.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2012 року по тілу кредиту складає 4952 грн 85 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4952 грн 85 коп.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справах № 6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог банку про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за тілом кредиту становить 7328,15 грн. (тобто з урахуванням заборгованості за простроченим тілом кредиту 4952 грн. 85 коп. + 2375 грн. 30 коп.) відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом у сумі 2375 грн. 30 коп. становить собою заборгованість за тілом кредиту, до того ж, заборгованість за тілом кредиту (7328,15 грн.) не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів, якими користувався відповідач (5000 грн.). При цьому, жодного належного доказу на підтвердження отримання відповідачем коштів у збільшеному розмірі позивач не надав ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2019 року.

Головуючий Судді