АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/462/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів: Новікова О.М., Храпка В.Д., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року у складі судді Суходольського О.М. про повернення позову ОСОБА_3 до Білозірської сільської ради Черкаського району, треті особи: Черкаська районна державна нотаріальна контора, ЧООБТІ, Державний реєстратор Черкаської РДА, Черкаський міськрайонний відділ центру державного земельного кадастру, про встановлення права власності на спадщину за представленням -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк до десяти днів для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачці у зв'язку з тим, що у встановлений судом строк зазначені судом недоліки повністю усунуті не були.

На вказану ухвалу ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що суд дійшов невірних висновків. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що позовна заява повністю відповідає положенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки є надуманими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Так, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що суть позовних вимог полягає у визнанні права власності на спадкове майно після смерті рідної баби позивачки.

Ухвалою суду від 10 січня 2019 року позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

Серед підстав залишення позовної заяви без руху судом вказано, що позивачем не дотримано вимоги ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: , а саме: для доплати судового збору в розмірі 63 грн. 40 коп., уточнення способу судового захисту свого права, наведення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, надання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, суд вказав, чітко і конкретно сформулювати прохальну частину позову, оскільки прохальна частина позову сформульована позивачем не чітко, розмито, містить ряд обґрунтувань, зазначення підстав подання позову і посилань на законодавство, а не конкретні вимоги. У прохальній частині позову зазначені наряду з позовними вимогами і ряд клопотань, які не є позовними вимогами і повинні бути оформлені окремими клопотаннями відповідно до вимог ч. 3 ст. 177 ЦПК України.

Наявність таких недоліків суд вважав такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Невиконання вимог вказаної ухвали стало підставою для повернення позовної заяви ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з'ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» зокрема зазначено, що у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

Таким чином, питання, що стосується викладу обставин справи, з'ясування предмету позову (що конкретно вимагає позивач) та підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), змісту вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав), подання доказів, залучення до розгляду справи сторін та третіх осіб суд може вирішити в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження.

Що стосується посилання суду на нечіткі та неконкретні формулювання вимог, то стаття 175 ЦПК України не містить такої вимоги а вказані в ухвалі недоліки можуть бути усунуті після відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги і вважає, що суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону та прийшов до помилкового висновку про повернення позову з вищевказаних підстав.

В матеріалах справи також міститься квитанція про доплату судового збору в розмірі 63 грн. 40 коп. (а.с. 76).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя колегія суддів вважає, що постановлена місцевим судом ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, тобто порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 368, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до Білозірської сільської ради Черкаського району, треті особи: Черкаська районна державна нотаріальна контора, ЧООБТІ, Державний реєстратор Черкаської РДА, Черкаський міськрайонний відділ центру державного земельного кадастру, про встановлення права власності на спадщину за представленням направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Судді