Дата документу 16.05.2019 Справа № 334/5965/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/5965/17 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/1627/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Запоріжтрансформатор» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 12 травня 2008 року при виконанні трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого останній отримав закритий осколковий перелом середньої третини лівої гомілки зі зміщенням. Закритий перелом мищелків великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням». 19 лютого 2009 року за результатами обстеження Медико-соціальної експертної комісії позивачу було первинно встановлено III групу інвалідності з 45 % втрати працездатності. 30 квітня 2015 року позивачу було безстроково встановлено III групу інвалідності з 45 % втрати працездатності.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з відповідача, з яким він перебував у трудових відносинах під час нещасного випадку, на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом у розмірі 50000 гривень 00 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» судовий збір в дохід держави у розмірі 640 гривень 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПрАТ «Запоріжтрансформатор» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким змінити рішення, зменшивши суму відшкодування заподіяної моральної шкоди максимум 20 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на користь позивача з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн., суд першої інстанції врахував характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства та виходив з того, що завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок роботодавця.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і набутим доказам.

Частина четверта статті 43 Конституції зазначає, що кожен має право на належні, безпечні умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

П.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Запоріжтрансформатор» з 06 лютого 2003 року по 16 серпня 2017 року. Позивач працював на ПАТ «Запоріжтрансформатор» за професією «електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах».

12 травня 2008 року під час виконання своїх трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, а саме - падіння з висоти. В результаті нещасного випадку позивач отримав «Закритий осколковий перелом середньої третини лівої гомілки зі зміщенням. Закритий перелом мищелків великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням» (п.п. 6, 9 Акту № 6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 15.05.2008 р.).

Комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено, що причинами нещасного випадку стало: Порушення технологічного процесу; Невиконання вимог інструкції з охорони праці; Невиконання посадових обов`язків (п. 7 Акту № 6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 15.05.2008р.).

19 лютого 2009 року за результатами обстеження Медико-соціальної експертної комісії позивачу було первинно встановлено III групу інвалідності з 45 % втрати працездатності. Відповідно до довідки МСЕК від 19.02.2009р. серії НОМЕР_1 , у якості причини встановлення інвалідності зазначено «трудове каліцтво». Окрім того, позивачу було надано протипоказання до тяжкої фізичної праці, довгої ходи та праці на висоті, рекомендовано стаціонарне та санаторно-курортне лікування.

30 квітня 2015 року позивачу було безстроково встановлено III групу інвалідності з 45 % втрати працездатності та підтверджено раніше надані протипоказання.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до норм ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачем), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд керувався положеннями трудового законодавства, статей 23, 1167 ЦК України, з урахуванням характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості та інших обставин, що відповідає роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 р. № 4 та обґрунтовано, з врахуванням принципу розумності й справедливості, визначив її в сумі 50000,00 грн.

В п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України № 1 - рн/2004 від 27 січня 2004 року зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Так, позивач змушений переносить моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, доводи відповідача про те, що справедливим буде встановити розмір моральної шкоди в розмірі 20000 грн., є необґрунтованими, а тому апеляційний суд їх відхиляє.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення судів в інших справах не є коректним,тому що законом не передбачено фіксоване обмеження виплат в залежності від ступеню втрати працездатності, а розмір відшкодування судом визначається з урахуванням конкретних обставин справи. У даній справі позивач посилався на те, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях та інших негативних наслідках, які пов`язані з частковою втратою працездатності.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, дана належна оцінка письмовим доказам у сукупності з доводами сторін, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, що викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального законів, тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 16 травня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков