Дата документу 14.05.2019 Справа № 317/3506/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3506/15 Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/277/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Сандао», Приватного підприємства «Вєдрусси» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПП «Сандао», ПП «Вєдрусси» про стягнення заборгованості за кредитним договором, який уточнювався в останнє 19.09.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що 03.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (в системі обліку банку договір №1).

Відповідно до умов договору, банк надав ОСОБА_1 один кредит в сумі 37 500,00 швейцарських франків, який ОСОБА_1 зобов`язався повернути в повному розмірі та в терміни, які встановлені графіком погашення кредиту але не пізніше 02.11.2017 року (якщо не буде застосований інший термін повернення кредиту). Також банк зазначив, що в подальшому, відповідно до додаткових угод, графік погашення кредиту змінювався. Крім того, кредитним договором було визначено, що за користування кредитними коштами, ОСОБА_1 зобов`язався сплатити 8,49 % річних, а за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, відповідач ОСОБА_1 повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника, були укладені договори поруки між банком та ПП Сандао» та ПП «Вєдрусси»: №0/П-1 від 03.11.2006 року та №0/П-2 від 03.11.2006 року. Згідно вказаних договорів поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за користування кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, банк 27.08.2015 року надіслав на його адресу та на адресу ПП «Сандао» та ПП «Вєдрусси» вимогу про необхідність усунення порушень договору, однак вказана вимога не була виконана жодним із відповідачів.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог від 19.09.2017 року вбачається, що заборгованість станом на 29.10.2015 року за кредитним договором становила по кредиту та процентам 10 579,23 швейцарських франків та пені 5 289,07 гривень, а станом на 07.09.2017 року вже становить 13 148,81 швейцарських франків з яких: 10 110,94 шв. франки заборгованість за кредитом та 3 037,87 шв. франки - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також 67 223,42 гривень заборгованість по пені з яких: 51 906,20 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та 15 317,22 гривень пеня за прострочення сплати процентів.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, ПАТ «УкрСиббанк» звернулось із вказаним позовом, та просило суд стягнути з ОСОБА_1 та ПП «Сандао» солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором №0 від 03.11.2006 року по кредиту та процентам в розмірі 13148,81 шв. франків, а також пені в сумі 67223,42 гривні; стягнути з ОСОБА_1 та ПП «Вєдрусси» солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором №0 від 03.11.2006 року по кредиту та процентам в розмірі 13 148,81 шв. франків, а також пені в сумі 67 223,42 гривні; стягнути з ОСОБА_1 ПП «Сандао», ПП «Вєдрусси» на користь банку суму сплаченого судового збору.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

15 серпня 2018 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк». Зазначав, що суд дав належну оцінку доказам позивача та правомірно відхилив довідки-розрахунки Банку, оскільки операції відображені в бухгалтерському електронному обліку банку, самі по собі, ще не є доказом наявності заборгованості та її розміру. Також зазначав, що заперечення Банку щодо висновку експерта надумані. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

01 листопада 2018 року від ПАТ «УкрСиббанк» надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 . Вказували, що висновок судового експерта № 121/12-16 є помилковим, оскільки експерт при вирішенні поставлених йому питань посилався на Постанову Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банкам України інформації споживачу» про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджену Міністерством юстиції України 25.05.2007 року, не взявши до уваги, що кредитний договір укладено 03.11.2006 року, тобто до початку дії даної постанови, а тому, відповідно до ст. 58 Конституції України її застосування є безпідставною. З огляду на це, висновок експерта вважають необґрунтованим, а неправильність нарахування суми щомісячних платежів за кредитним договором відповідачами недоведеною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дослідивши висновок і заслухавши пояснення експерта, прийшов до висновку, що ПАТ «УкрСиббанк» не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 не виконав умови договору про надання йому споживчого кредиту, а тому в позові слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 03.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту за № 0 (т.1 а.с. 9-13).

Відповідно до п.1.1 розділу 1 вказаного Договору, предметом кредитного договору є грошові кошти - 37500,00 швейцарських франків, які банк надав ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку вказані грошові кошти в іноземній валюті та сплатити проценти, комісію в порядку та на умовах, визначених договором. Зазначено, що сума - 37500,00 швейцарських франків на день укладання договору еквівалентна 152117,18 гривень за курсом НБУ. Пунктом п.1.2.2, позичальник у будь якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі у термін, не пізніше 02.11.2017 року, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до розділу 11 цього договору на підставі будь якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 договору Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів від АКІБ «УкрСибБанк» підтверджується меморіальним ордером № від 03.11.2006 року.

Пунктами 1.3.1, 1.3.4 зазначеного Договору встановлено, що процентна ставка встановлена у розмірі 8,49 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 договору. Строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Також, в матеріалах справи містяться графіки погашення кредиту (т. 1 а.с. 14-17). Вказані графіки були узгоджені сторонами по справі.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розділом 2 вказаного договору про надання споживчого кредиту визначені умови забезпечення кредиту, а саме у забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається: застава нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору іпотеки №0/3 від 03.11.2006 року; порука ПП «Сандао», згідно договору поруки №0/П-1 від 03.11.2006; порука ПП «Вєдрусси», згідно договору поруки №0/П-2 від 03.11.2006;

В матеріалах справи міститься договір поруки №0/П-1 від 03.11.2006 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Сандао» (т. 1 а.с. 18), та договір поруки №0/П-2 від 03.11.2006 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Вєдрусси» (т. 1 а.с.20).

У вказаних договорах поруки, а саме в п.2.2 розділу 2 «Порядок виконання договору», зазначено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор має право висунути свої вимоги безпосередньо до поручителя, що є обов`язковим до виконання через 3 дні з моменту невиконання своїх вимог позичальником за кредитним договором.

Також у п.3.1 розділу 3 «Відповідальність сторін» зазначених вище договорів поруки, вказано, що за несплату суми поручительства в термін, вказаний в п.2.2 Договору поруки, поручитель на користь кредитора сплачує пеню в розмірі 0,4 процентів від суми заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено факт укладання договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 , в забезпечення виконання якого, були укладені договору поруки з ПП «Сандао» та ПП «Вєдрусси». Судом встановлено, що всі сторони були повідомлені про умови та правила виконання своїх зобов`язань, кожен окремо, всі умови були узгоджені сторонами по справі, про що свідчать їх підписи.

Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 07.09.2017 року за кредитним договором № 0 від 03.11.2006 року має заборгованість у розмірі 13148,81 швейцарських франків, з яких: 10110,94 швейцарських франків заборгованість за кредитом; 3037,87 швейцарських франків заборгованість по відсоткам за користування кредитом, та заборгованість по пені в розмірі 67223,42 грн., з яких: 51906,20 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 15317,22 пеня за прострочення сплати процентів (т.4 а.с. 5-20).

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2016 року по справі була призначена економічна експертиза, на вирішення якої були поставлені такі питання: (т. 1 а.с. 138-139)

1) яка сума кредитних зобов`язань була нарахована позичальнику ОСОБА_1 :

- окремо за першим «Графіком погашення кредиту» від 03.11.2006 р. (додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 03.11.2006р.);

- окремо за другим «Графіком погашення кредиту» від 02.09.2010 року (додаток №1 до Додаткової угоди №1 від 02.09.2010 року);

- загалом за двома вищезазначеними графіками.

2) яка фактично сума була сплачена позичальником ОСОБА_1 , відповідно до меморіальних ордерів, відображених в Реєстрі меморіальних ордерів, та яка сума відхилення у сплаті кредитних зобов`язань станом на 28.10.2015 року;

3) чи в повному обсязі та чи своєчасно ОСОБА_1 проводилась сплата сум на погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту 0 від 03.11.2006р., відповідно до додатку №1 до нього і додатку №1 до Додаткової угоди №1 від 02.09.2010 р., та меморіальних ордерів, відображених в Реєстрі меморіальних ордерів

4) яку суму кредитних зобов`язань має сплатити позичальник ОСОБА_1 у період з 28.10.2015 року по 02.11.2017 року згідно додатку №1 до Додаткової угоди №1 від 02.09.2010 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 03.11.2006р.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України (у редакції, дійсній на час постановлення ухвали) для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 110 ЦПК України (у редакції, дійсній на час ухвалення судом рішення) висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів, дослідивши висновок експерта Бондарчук Т.В., заслухавши її пояснення у судовому засіданні, дійшла висновку, що висновок експерта ґрунтується на припущеннях, з висновку також вбачаються неточності в датах, зокрема період дослідження експертом зазначений з 03.11.2006р. по 01.09.2010р. (т. 2 а.с. 1-30).

Так, у відповіді на четверте питання, експертом зазначено, що згідно проведеного дослідження, в межах наданих документів, встановлено, що коли щомісячний платіж прийняти рівним за період з 03.11.2006р. по 02.09.2010р. за першим «Графіком погашення кредиту» від 03.11.2006р. у розмірі 284,09 швейцарських франків, за період з 02.09.2010р. по 02.11.2017р. за другим «Графіком погашення кредиту» від 02.09.2010 у розмірі 326,14 та за 02.11.2017р. у розмірі 326,74 швейцарських франків, то сума кредитних зобов`язань у період з 28.10.2015 року по 02.11.2017 року може складати 8154,10 швейцарських франків.

Також, з вказаного висновку вбачається, що при виготовлені висновку експертом було встановлено суми щодо яких позичальник мав дотримуватись графіка погашення кредиту та вчасно сплачувати кредитні кошти (тіло) обумовленні останнім. Проте, експертом не було взято до уваги додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 03.11.2006 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктурізації) та відповідний графік погашення кредиту (т. 2 а.с. 51-52).

Окрім цього, при проведенні дослідження експертом встановлена умова, зокрема зазначено «встановлено, що коли щомісячний платіж прийняти рівним за період», а отже, не враховано п. 1.6 Кредитного Договору, яким встановлено порядок розподілу Банком суми оплати та черговість погашення заборгованості.

Частиною 1 статті 76 встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На вищевказане суд першої інстанції уваги не звернув, в основу рішення поклав висновок експертизи, яка проведена з порушенням встановленого порядку і ґрунтується на припущеннях, дійшовши помилкового висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки колегією суддів встановлена наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що заборгованість за кредитним договором №0 від 03.11.2006 становить 13148,81 швейцарських франків та пеня 67223,42 грн., яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

З урахуванням наведеного, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

В силу вимог ч.1,13ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат отже, необхідно стягнути з ОСОБА_1 , ПП «Сандао» та ПП «Вєдрусси» на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати, які складаються зі сплати судового збору за подання позовної заяви з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог (т. 1 а.с. 1, т. 4 а.с. 1) та апеляційної скарги (т. 4 а.с. 106) в загальному розмірі 15930,14 грн., тобто по 5310,04 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 141, 374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року по цій справі скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Сандао», Приватного підприємства «Вєдрусси» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Сандао», Приватного підприємства «Вєдрусси» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 03.11.2006 року у розмірі 13148 CHF (тринадцять тисяч сто сорок вісім швейцарських франків), 81 (вісімдесят один) сан. та пені у розмірі 67223 (шістдесят сім тисяч двісті двадцять три) гривні 42 (сорок дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Сандао», Приватного підприємства «Вєдрусси» на користь Публічого акціонерного товариства «УкрСиббанк» понесені судові витрати по 5310 (п`ять тисяч триста десять) грн. 04 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: