Провадження № 2/761/600/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року Державна установа «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» вартість матеріальних збитків у розмірі 340 278,87 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 5 104,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.01.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер (на синьому фоні НОМЕР_1), що належить на праві власності ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2017 року винним у порушенні Правил дорожнього руху, які призвели до зазначеної ДТП, визнано ОСОБА_1

Згідно зі Звітом № від 20.02.2017 року про визначення вартості матеріальної збитку вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер (на синьому фоні НОМЕР_1), становить 440 278,87 грн.

Разом з тим, оскільки на час ДТП цивільна-правова відповідальність власника автомобіля марки «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0224236, вказаною страховою компанією позивачу було виплачене страхове відшкодування у сумі 100 000,00 грн., з урахуванням та максимального розміру страхового відшкодування.

У зв'язку з зазначеним, та посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у загальному розмірі 340 278,87 грн., що становить різницю між фактичною шкодою та страховою виплатою.

Ухвалою від 08.08.2017 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом.

Ухвалою від 08.02.2018 року розгляд даної справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 24.01.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер (на синьому фоні НОМЕР_1), що належить на праві власності ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування.

При цьому, у судовому засіданні встановлено, що згідно зі Звітом № від 20.02.2017 року про визначення вартості матеріальної збитку вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер (на синьому фоні НОМЕР_1), становить 440 278,87 грн.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/0224236, яка здійснила позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн., з урахуванням максимального розміру страхового відшкодування.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог, посилається на положення ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1194 ЦК України та вважає, що відповідачі повинні солідарно відшкодувати йому майнову шкоду у загальному розмірі 340 278,87 грн., що становить різницю між фактичною шкодою та страховою виплатою.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, станом на 18.01.2019 року пошкоджений у ДТП автомобіль марки Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер (на синьому фоні НОМЕР_1), відновлений.

При цьому, відповідно до Актів виконаних робіт по відновленню автомобіля від 11.07.2017 року, 28.08.2017 року, 30.08.2017 року ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувала збитки позивачу на суму 100 000,00 грн., решту коштів - 50 000,00 грн. на відновлення транспортного засобу перерахував благодійний фонд «Правопорядок» в Полтавській області.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 12, 13, 76-82, 89, 95, 137, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити Державній установі «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 15.03.2019 року.

Суддя: