Справа № 303/6445/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю.,

секретаря: Балаж Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тирпак Антона В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 лютого 2019 року у справі №303/6445/18 (Головуючий: Довжанин В.М.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсною додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №305/33-ж-07 від 21 березня 2007 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.03.2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем укладено Договір кредиту №305/33-ж-07 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит для поточних потреб в сумі 15 000 доларів США, зі сплатою 13% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20 березня 2012 року.

Відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди №1 про внесення змін до кредитного договору №305/33-ж-07 від 21.03.2017 року між ними досягнута домовленість з 20.10.2008 року встановити процентну ставку на рівні 15% річних.

10 травня 2007 року Постановою Правління Національного банку України №168 від 10.05.2007 року було більш деталізовано обов`язки банків, які останні були зобов`язані дотримуватись при видачі споживчих кредитів.

Ні при укладенні додаткової угоди про внесення змін до договору кредиту №305/33-ж-07 від 21.03.2017 року, ні при укладенні додаткової угоди №1 про внесення змін до договір кредиту банком не попереджено позивача про валютні ризики, чим не дотримано вимоги п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

ПАТ «Укрсоцбанк» поклав на позивача, як позичальника, ризик курсових коливань валют чим збільшив ціну договору, наслідком чого став істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача умови несення валютних ризиків, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, що є несправедливими умовами договору про надання споживчого кредиту.

Посилаючись на вимоги ч.1 ст.215 ЦК України, ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», п.3-8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України №168 від 10.05.2007 року просив визнати недійсним додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 лютого 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції Тирпак А.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника Тирпак А.В. , які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ПАТ «Укрсоцбанк» - Доран І.І., яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 21 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №305/33-ж-07 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит для поточних потреб у сумі 15 000 доларів США, зі сплатою 13% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20 березня 2012 року.

Відповідно до додаткової угоди №1 про внесення змін до кредитного договору №305/33-ж-07 від 21.03.2007 року сторони домовились з 20.10.2008 року встановлено процентну ставку на рівні 15% річних.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Враховуючи те, що можливість підвищення процентної ставки та умови було погоджено сторонами при укладенні такого, позивач засвідчив, що надана йому банком інформація є повною, доступною і достовірною, що підтвердив своїм підписом, з боку кредитора не було здійснено ніяких порушень і підстави для визнання Додаткової угоди недійсною відсутні.

Додаткова угода №1, яка є предметом спору, була укладена сторонами 22.10.2018 року, а 31.07.2009 року було укладено ще одну угоду про внесення змін до Договору кредиту, згідно якої внесено зміни до кредитного договору, а саме встановлений новий графік погашення кредиту також із відсотковою ставкою 15% річних і крім того в той же день було укладено додатковий правочин про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №305/33-ж-07, згідно якого сторони неодноразово погодили відсоткову ставку в розмірі 15% річних.

При постановленні рішення, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова нормам підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованою і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Тирпак Антона В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой