Справа №2-4309/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі подання державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2019 року державний виконавець звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до квартири №32 за адресою: м. Житомир, пр-д Ї.Богуна, 6, що належить боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_3.

В обґрунтування зазначила, що на примусовому виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження № 52184059 від 13.09.2016 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 2790445 гривень 00 копійок, 1560 гривень 26 копійок судового збору та 120 гривень 00 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем проведено перевірку майнового стану боржника, відповідно до якої з'ясовано, що у боржника відсутні кошти та інші цінності, достатні для задоволення вимог стягувача. На адресу боржника неодноразово державним виконавцем направлялись виклики про явку на прийом до державного виконавця, за яким боржник жодного разу не з'являлась. Також, з'ясовано, що боржнику на праві власності належить квартира 32 за адресою: м. Житомир, пр-д Ї.Богуна, 6. Під час проведення перевірки майнового стану боржника з метою виявлення його майна, виконавцем здійснено виходи за вищевказаною адресою, разом з цим двері квартири боржника ніхто не відчинив, що унеможливило опис та арешт майна боржника.

З огляду на положення ч. 2 ст. 439 ЦПК України розгляд подання здійснено судом без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володінняфізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця на звернення до суду з поданням з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Процесуальний порядок вирішення цього питання регламентовано ст. 439 ЦПК.

Згідно зі ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до частин 2, 5, 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, утому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Зі змісту ст. 439 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належні боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII та ст. 439 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи вирішується судом лише за поданням державного виконавця.

У поданні про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність майна чи дитини у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

Статтею 30 Конституції України закріплено принцип недоторканості житла, відповідно до якого не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

В силу положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, державний виконавець повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження № 52184059 від 13.09.2016 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 2790445 гривень 00 копійок, 1560 гривень 26 копійок судового збору та 120 гривень 00 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В ході виконавчого провадження встановлено, що боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, даних що вказана квартира належить боржнику на праві власності державним виконавцем не надано.

З метою здійснення опису майна боржника державним виконавцем 22.05.2018 та 26.10.2019 здійснено вихід за адресою місця проживання боржника: АДРЕСА_1.

Відповідно акту державного виконавця наявного в матеріалах подання, останньому не вдалося скласти акт опису та арешту у зв'язку з відсутністю боржника за вказаною адресою.

Разом з цим в матеріалах подання, відсутні фактичні дані які свідчать про те, що про вчинення зазначених вище виконавчих дій боржник був завчасно повідомлений.

Крім того, матеріали подання не містять даних, які свідчать про діяння боржника спрямовані на чинення перешкод державному виконавцю по вчиненню виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду, а також про наявність майна боржника у приміщенні до якого планується отримати доступ.

Вищевикладене свідчить про необґрунтованість та недоведеність вимог державного виконавця, у зв'язку з чим у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя