Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2019 Справа №607/26594/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів, адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідачів, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання частки у спільній сумісній власності, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання частки у спільній сумісній власності, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 15 грудня 2017 року помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема до складу спадщини увійшли 29/100 частин будинковолодіння, розташованих в місті Тернополі по вул. Тютюнника за № 20. Також, до складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 0,0515 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :07:015:0089, розташована по вулиці Тютюнника, 20 в місті Тернополі, що є об'єктом спільної сумісної власності померлого ОСОБА_7 та інших співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 За життя, ОСОБА_7 склав заповіт, який посвідчений Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 02 квітня 2002 року, яким належні йому на праві приватної власності 29/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по вул. Тютюнника, 20 в місті Тернополі, а також усе його майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, заповів в рівних частках ОСОБА_1 та Денека (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_8 того, 03 липня 2015 року, між ОСОБА_7 та позивачами укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстром № 2089, у відповідності до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті спадкодавця набудуть право власності в рівних долях на 29/100 часток будинковолодіння № 20, що розташоване в по вул. Тютюнника в місті Тернополі на земельній ділянці, площею 0,0516 га, кадастровий номер :07:015:0089. Таким чином, після смерті ОСОБА_7 та на підставі спадкового договору від 03 липня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 29/200 часток будинковолодіння за адресою: вул. Тютюнника, 20 в місті Тернопіль; за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 29/200 часток будинковолодіння за адресою: вул. Тютюнника, 20 в місті Тернопіль. Також за заявами позивачів 21 червня 2018 року в Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 428/2018 після смерті ОСОБА_7 В процесі реалізації спадкових прав позивачами, а саме отримання ними свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки № 20, розташованої по вул. Тютюнника в місті Тернополі, площею 0,0515 га, кадастровий номер :07:015:0089, що є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_6 та померлого ОСОБА_7, нотаріусом винесено постанову, якою спадкоємцям відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв'язку із тим, що згідно правовстановлюючих документів на земельну ділянку № 20, розташовану по вул. Тютюнника у місті Тернополі, не визначені частки у спільній власності між її співвласниками, а тому нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна.

Вказані вище обставини стали причиною звернення позивачів до суду з наступними позовними вимогами: визначити, що розмір частки ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, у земельній ділянці площею 0,0515 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 7 місто Тернопіль, становить 1/3 частину; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки земельної ділянки, площею 0,0515 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 7 місто Тернопіль, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року та належала йому на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014; визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки земельної ділянки, площею 0,0515 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 7 місто Тернопіль, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, та належала йому на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання частки у спільній сумісній власності, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

10 січня 2019 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 подали відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_2 Зазначили, що на момент приватизації земельної ділянки ОСОБА_7 володів 29/100 частини будинковолодіння за адресою: вул. Тютюнника, 20 у м. Тернополі, а тому вважають, що розмір частки спадкодавця, який помер 15 грудня 2017 року у земельній ділянці площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, становить 29/100 частини.

Таким чином, за ОСОБА_1 можливо визнати право власності на 29/200 частки земельної ділянки площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, та належала йому на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014; за ОСОБА_2 - право власності на 29/200 частки земельної ділянки площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, та належала йому на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014.

16 січня 2019 року представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав до суду позовну заяву (з урахуванням уточнених вимог), в якій просить суд: визначити, що розмір частки ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, у земельній ділянці площею 0,0515 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 7 місто Тернопіль, становить 1/3 частину; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частки земельної ділянки, площею 0,0515 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, та належала йому на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частки земельної ділянки, площею 0,0515 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, та належала йому на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014.

Також, 16 січня 2019 року, та повторно 05 лютого 2019 року, представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав до суду відповідь на відзив, в яких зазначив, що твердження відповідачів про те, що на момент приватизації земельної ділянки ОСОБА_7 володів 29/100 частинами будинковолодіння за адресою: вул. Тютюнника, 20 у м. Тернополі, а тому як учасник спільної часткової власності на земельну ділянку мав право на отримання в його володіння 29/100 частини спільної земельної ділянки, є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на підставі їхніх заяв, у відповідності до рішення Тернопільської міської ради № 1546 від 12 грудня 2001 року, було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0516 га за адресою: вул. Тютюнника, 20, м. Тернопіль, без визначення часток кожного із заявників. Однак право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано лише у 2015 році. 23 березня 2015 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0516 га, за адресою: вул. Тютюнника, 20, м. Тернопіль за ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Таким чином, ОСОБА_7 набув право спільної сумісної власності на вищевказану ділянку разом із відповідачами, яке становило по 1/3 частці. Позивачі, які є спадкоємцями ОСОБА_7 та власниками його 29/100 частини будинковолодіння, вважають твердження відповідачів про те, що ОСОБА_7 володів земельною ділянкою виключно в розмірі 29/100 часток, на яких розташована його частина будинковолодіння, помилковим.

05 лютого 2019 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали до суду письмове клопотання, в якому зазначили, що вони у позовній заяві, з урахуванням уточнених вимог, не виправили помилки, допущені у позовній заяві, а саме невірно зазначили площу земельної ділянки кадастровий номер 611010000:07:015:0089, яка фактично складає 0,0516 га та невірно вказали адресу її розміщення: вказано вул. Тютюнника, 7 замість вул. Тютюнника, 20 у м. Тернополі. Зважаючи на викладене позивачі клопочуть про задоволення позовних вимог в наступному варіанті: розмір частки ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, у земельній ділянці площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, становить 29/100 частини; за ОСОБА_1 визнати право власності на 29/200 частки земельної ділянки, площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, та належала йому на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014; за ОСОБА_2 визнати право власності на 29/200 частки земельної ділянки, площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року та належала йому на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, їхній представник - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, представник відповідачів адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги, з урахуванням письмового клопотання про внесення виправлень, визнали, не заперечили щодо їх задоволення. Вважають, що розмір частки спадкодавця у земельній ділянці становить - 2/6, відтак, позивачі при спадкуванні земельної ділянки після смерті батька ОСОБА_12 мають право успадкувати його частку порівно, по 1/6 кожному.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем та представником відповідачів позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

15 грудня 2017 року помер ОСОБА_7, котрий був батьком позивачів.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема до складу спадщини увійшли 29 /100 частин будинковолодіння, розташованих в місті Тернополі по вул. Тютюнника за № 20.

Також, до складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :07:015:0089, розташована по вулиці Тютюнника, 20 в місті Тернополі, що є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_7 та інших співвласників: ОСОБА_4 та ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23 березня 2015 року, індексний номер 35289014, видане Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

За життя, 02 квітня 2002 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, згідно якого належні йому на праві приватної власності 29/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по вул. Тютюнника, 20 в місті Тернополі, а також усе його майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, заповів в рівних частках кожній ОСОБА_1 та ОСОБА_13.

03 липня 2015 року між ОСОБА_7 та позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстром № 2089, у відповідності до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 набудуть право власності в рівних долях на 29/100 часток будинковолодіння № 20, що розташоване в по вул. Тютюнника, 20 в місті Тернополі на земельній ділянці, площею 0,0516 га, кадастровий номер - :07:015:0089.

Як слідує із Витягів з Державного реєстру речових прав нерухомого майна про реєстрацію права власності № 116410771, № 116410187, сформованих 06 березня 2018 року Тернопільською міською радою, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано право спільної часткової власності кожної на 29/200 часток будинковолодіння за адресою: вул. Тютюнника, 20 в місті Тернопіль.

Після оформлення своїх спадкових прав на будинковолодіння позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за вищевказаною адресою.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2761/02-31 від 30 серпня 2018 року, винесеною Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки № 20, розташованої по вул. ОСОБА_14 генерала в м. Тернополі, яка є обєктом прав спільної сумісної власності спадкодавця ОСОБА_7 та інших співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_6, оскільки не визначені частки у спільній власності між співвласниками, нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину.

Вказана відмова нотаріуса і стала причиною звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду за захистом своїх спадкових прав.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Разом з тим, ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

В судовому засіданні встановлено та доказами, долученими до матеріалів справи підтверджено, що померлому ОСОБА_7 разом з іншими співвласниками (ОСОБА_4, ОСОБА_6В.) належала земельна ділянка площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :07:015:0089, розташована по вулиці Тютюнника, 20 в місті Тернополі. Таким чином, частка спадкодавця ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на вищевказану ділянку разом із відповідачами становила - 1/3, що відповідає принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності. Відтак, позивачі маю право успадкувати по 1/6 частки земельної ділянки, площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника,20 в м. Тернопіль.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину на частку квартири після смерті батька, то суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 в м. Тернопіль, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року; визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 в м. Тернопіль, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року.

В решті позовних вимог суд відмовляє, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Підставою припинення права власності, в силу п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, є смерть власника.

Також суд розяснює, що в абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено про те, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

З огляду на викладене, суд не може вирішувати питання про права померлого батька позивачів, адже він не є стороною процесу та у зв'язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, право власності померлого є припиненим, а тому позовна вимога про визначення розміру частки ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року, у земельній ділянці площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника, 20 місто Тернопіль, задоволенню не підлягає.

В силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню в рівних частках з відповідачів в користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83,206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника,20 в м. Тернопіль, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,0516 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :07:015:0089, що знаходиться за адресою: вул. Тютюнника,20 в м. Тернопіль, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 15 грудня 2017 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1сплачений судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1сплачений судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2сплачений судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повний текст рішення суд складено 01 квітня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_15