Справа № 133/1880/18
Провадження № 22-ц/801/866/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воронюк В. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуСправа № 133/1880/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого :Копаничук С.Г.

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

при секретарі: Богацькій О.М.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2019 року, постановлене у приміщенні цього ж суду об 11 год. 08 хв. суддею Воронюк В.А., повний текст якого виготовлено 25.01.2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що є уродженкою с. Бродецьке, Козятинського району, Вінницької області, а з 1994 року виїхала проживати до Росії. В липні 2018 року вона дізналася від працівників сільської ради смт. Бродецьке про те, що за життя ОСОБА_3 на її ім`я склав заповіт, дублікат якого отримала 18.07.2018 року. Відповідач ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги за законом з обов`язковою часткою у спадщині, вже прийняв спадщину у встановлений законом строк, подавши заяву про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори. В зв`язку з бажанням отримати спадщину за заповітом та пропуском строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернулась до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначивши причиною пропуску строку її прийняття те, що їй не було відомо про наявність заповіту на її ім`я, а також проживання за межами України.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Голуб Н.Є . просила рішення суду першої інстанції скасувати через порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вказала, що поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а судом безпідставно не було надано оцінку бездіяльності нотаріуса Козятинського нотаріального округу Свідерської О.В., що полягала в неповідомленні ОСОБА_1 , як спадкоємиці за заповітом, про наявність заповіту ОСОБА_3 та не здійсненні дій щодо розшуку та повідомлення позивача, як спадкоємця за заповітом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований в смт. Бродецьке Козятинського району Вінницької області (а.с.12).За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно та майнові права заповів онуці ОСОБА_1 Вказаний заповіт посвідчений головою виконкому Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області 18 травня 2004 року . Крім спадкоємця за заповітом, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його син - відповідач ОСОБА_2 , який спадщину після смерті батька прийняв у встановлений законом строк, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу.

Також судом встановлено та не оспорювалось сторонами ,що ще один син спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , який являвся батьком позивача ОСОБА_1 , а також братом відповідача ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.52).

Причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_1 зазначила свою необізнаність про існування заповіту, а також постійне проживання у Російській Федерації та у зв`язку з цим неможливість приїзду на територію України для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, на які посилається позивач не являються поважними, оскільки заявником не надано жодного доказу на підтвердження поважності причин такого пропуску, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що у ОСОБА_1 існували причини, пов`язані з непереборними, істотними труднощами в прийнятті спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком ,оскільки суд вірно встановив обставини справи, які перевірив оціненими в порядку ст.89 ЦПК України доказами, правильно визначив спірні правовідносини та правову норму, що їх регулює та дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно зі частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Частиною 1 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України; вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі 6-85цс12, від 04листопада 2015 року у справі 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 234/9890/16ц та від 13 травня 2019 року у справі 639/2082/17.

Обов`язок доведення поважності причин пропуску, встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини покладено на заявника, оскільки відповідно до положень статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

ОСОБА_1 не довела суду того, що причини пропуску нею строку на прийняття спадщини є поважними .Зокрема, зазначене нею в якості поважної причини пропуску строкупостійне проживання у Російській Федерації та у зв`язку з цим неможливість приїзду на територію України для подачі заяви про прийняття спадщини такою не вважається, що підтверджено численними правовими позиціями Верховного Суду у справах із подібними правовідносинами. Для прийняття спадщини позивачці необхідно було подати заяву про її прийняття ,що можна здійснити і у місці свого проживання, дотримуючись визначеного порядку. Як уже зазначалось юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, незнання про існування заповіту також не відносяться до поважних причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Як було встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 не є спадкоємцем ,який не міг спадкувати, якби не заповіт на його ім`я, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, яка безумовно мала право на спадкування за законом, проте заяву про прийняття спадщини не подавала .

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень учасників справи, свідків позивачка ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою померлого в 2012 році його сина - ОСОБА_5 . Оскільки, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батько - спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_1 , в силу ч.1 ст. 1266 ЦК України, є спадкоємицею першої черги тієї частки спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. Мати позивачки після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5 перейшла проживати в будинок його батька - спадкодавця ОСОБА_3

Позивачка у позові не згадує про те, що вона є онукою спадкодавця та спадкоємцем першої черги за законом .Також не вказувала у позові в якості поважної причини пропуску ту обставину, що вона не знала про смерть діда, спадкоємцем першої черги якого являлась по закону, а вказала в якості такої причини лише свою необізнаність про наявність заповіту. Відтак, ОСОБА_1 , будучи обізнаною про смерть діда, спадщину приймати не бажала так як своєчасно з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом, не зверталась.

Враховуючи викладене , колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини є законним і обґрунтованим, оскільки неподання нею як спадкоємцем першої черги за законом після смерті діда заяви про прийняття спадщини за законом свідчить як про її небажання спадкувати за ним ,так і про неповажність такої причини пропуску нею строку, як незнання про існування заповіту. Своєчасно подавши заяву про прийняття спадщини за законом, вона прийняла б спадщину і за заповітом.

Вирішуючи питання про відмову у визначенні особі додаткового строку для звернення із заявою про прийняття спадщини за заповітом, суд вірно оцінив недоведеність ОСОБА_1 поважності такого пропуску та зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволені позову.

Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, а також встановлені обставини, апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанцій про не доведеність позивачкою існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття спадщини, а отже не доведеність поважності причин пропуску нею зазначеного строку.

З врахуванням усього викладеного доводи апелянта про ненадання судом першої інстанції належної оцінки бездіяльності приватного нотаріуса Козятинського нотаріального округу Свідерської О.В. є безпідставними. ОСОБА_1 не оскаржувала дії чи бездіяльність нотаріуса у даному позові, не висувала до останньої таких вимог ,не зазначала останню в якості учасника справи .Вказане не було предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому ці доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу .

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права ,а тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом

Суддя-доповідач Копаничук С.Г.