Дата документу 03.04.2019 Справа № 310/7029/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/7029/17 Головуючий у 1 інстанції Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/807/263/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

за участю секретаря судового засідання: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування зазначив, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 300000 грн. (триста тисяч гривень) на кожного.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2013 року по вказаній справі вищезазначений вирок суду було залишено без змін. На виконання вироку суду було видано виконавчі листи та 17 квітня 2013 року подано до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області заяву про відкриття виконавчого провадження.

18.04.2013 року державним виконавцем Пугачовою A.B. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання в/л № 1/0808/466/2012 та встановлено боржнику строк для добровільного виконання до 24.04.2013 року.

Позивач вказав, що за весь час боржником частково сплачено заборгованість за виконавчим листом в сумі 38477,27 грн., залишок заборгованості станом на 02.08.2017 року становить 261522,73 грн.

05 березня 2014 року боржник ОСОБА_7 помер.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року задоволено подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону у зведеному виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_8 моральної шкоди по 300000 грн. на кожного, замінивши боржника з ОСОБА_7 на його правонаступників ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в солідарному порядку в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишені без задоволення, а ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року залишена без змін.

З моменту набрання чинності ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, а саме з 11 травня 2016 року обов'язок виконати вирок суду було покладено на правонаступників ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Станом на дату подачі цього позову жодної гривні правонаступниками на виконання вироку суду сплачено не було. Таким чином, позивач вважає, що на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання щодо сплати шкоди, зобов'язаний сплатити на користь позивача 3 % річних від простроченої суми за період часу, починаючи з 28 січня 2014 року по 06 жовтня 2017 року, що складає грошову суму коштів у розмірі 28954, 00 грн. Позивач вказав, що за період з 28 січня 2014 року по 06 жовтня 2017 року відповідно з відповідача необхідно стягнути інфляційні втрати у розмірі 306696, 78 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що дія ч.2 ст.625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникли у зв'язку із завданням шкоди, оскільки відшкодування шкоди це відповідальність, а не грошове зобов'язання.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з'ясовані всі обставини справи, та посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Вважає, що приписи ч.2 ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, а тому суд дійшов неправильного висновку про безпідставність позовних вимог

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду апеляційної інстанції не надавав.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що згідно вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2012 по справі ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти у розмір 300 000 грн. на кожного.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2013 року по вищевказаній кримінальній справі вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 року було залишено без змін.

На виконання вироку суду було видано виконавчі листи та 18.04.2013 року державним виконавцем Пугачовою A.B. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання в/л № 1/0808/466/2012 та встановлено боржнику строк для добровільного виконання вироку до 24.04.2013 року.

Боржником ОСОБА_7 було частково сплачено заборгованість за виконавчим листом в сумі 38477,27 грн., залишок заборгованості станом на 02.08.2017 року становила - 261522,73 гривень. 05 березня 2014 року боржник ОСОБА_7 помер.

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року задоволено подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про заміну сторони виконавчого провадження та замінено сторону у зведеному виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 300000,00 грн. кожному, замінивши боржника з ОСОБА_7 на його правонаступників, відповідачів по справі - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в солідарному порядку в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Згідно ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року, залишено без змін.

Таким чином, з моменту набрання чинності ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, а саме з 11 травня 2016 року обов'язок виконати вирок суду було покладено на правонаступників ОСОБА_7 - відповідачів по справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак ними на користь позивача нічого сплачено не було.

До теперішнього часу вирок Жовтневого суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 року не виконано відповідачами.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.та у постанові від 16 травня 2018 у справі №686/21962/15-ц

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Установлено, що відповідачі мають грошове зобов'язання перед позивачем, що підтверджується вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2012 року, про стягнення з відповідача на користь позивача 300 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Боржником ОСОБА_7 було частково сплачено заборгованість за виконавчим листом в сумі 38477,27 грн., залишок заборгованості станом на 02.08.2017 року становила - 261522,73 гривень. 05 березня 2014 року боржник ОСОБА_7 помер.

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року задоволено подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про заміну сторони виконавчого провадження та замінено сторону у зведеному виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 300000,00 грн. кожному, замінивши боржника з ОСОБА_7 на його правонаступників, відповідачів по справі - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в солідарному порядку в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Згідно ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року, залишено без змін.

Таким чином, з моменту набрання чинності ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, а саме з 11 травня 2016 року обов'язок виконати вирок суду було покладено на правонаступників ОСОБА_7 - відповідачів по справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак ними на користь позивача нічого сплачено не було.

До теперішнього часу вирок Жовтневого суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 року не виконано відповідачами.

З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов'язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України за період часу, починаючи з 28 січня 2014 року по 06 жовтня 2017 року, що складає грошову суму коштів у розмірі 28954, 00 грн. За період з 28 січня 2014 року по 06 жовтня 2017 року відповідно з відповідача необхідно стягнути інфляційні втрати у розмірі 306696, 78 грн.

Частина перша статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачає, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Частина перша ст.4 цього Закону із змінами внесеними згідно із Законом №911-УІІІ від 24.12.2015 року, передбачає, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що узгоджується з відповідними положеннями Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Вказані зміни набули чинності 01.01.2016 року.

Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошове зобов'язання в зв'язку з невчасним виконанням рішення суду в розмірі 113 996,11 гривень, з яких нарахування індексу інфляції за період часу, починаючи з 28 січня 2014 року по 06 жовтня 2017 року, що складає грошову суму коштів у розмірі 28954, 00 грн. За період з 28 січня 2014 року по 06 жовтня 2017 року відповідно з відповідача необхідно стягнути інфляційні втрати у розмірі 306696, 78 грн.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. При зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 3 356,52 грн. (Том 1 а.с. 1), при зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 5034,78 грн., який підлягає стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ч.2 ст.625 ЦК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2018 року по цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошову заборгованість в сумі 28 954 грн. - 3 % річних, 306 696 грн. 78 коп. - інфляційні втрати, а всього 335 651 грн., з кожного по 167 825 грн.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 8 391 грн., з кожного по 4 195 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: