У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

17 квітня 2019 року суддя Маньківського районного суду, Черкаської області І.Д.Калієвський, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до Буцької селищної ради об'єднаної територіальної громади Маньківського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Кути Маньківського району Черкаської області у віці 98 років померла позивача баба по батькові - ОСОБА_3, про що ІНФОРМАЦІЯ_3 складено відповідний актовий запис за №9, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 виконавчим комітетом Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області.

Зареєстроване місце проживання спадкодавця на момент смерті було в селі Кути Маньківського району Черкаської області.

Довідка Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 06.10.2015 року № 332, надана для оформлення спадщини, підтверджує, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_3 померла громадянка ОСОБА_3, що постійно проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1.

За законом спадкоємцями є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

За заповітом спадкоємцем є ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

В будинку разом з ОСОБА_3 без реєстрації місця проживання проживав онук ОСОБА_2.

Інших спадкоємців немає.

Заповіт від імені ОСОБА_3, посвідчений 27 жовтня 2010 року зареєстрований за №7 не відмінений.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений нотаріально 27 жовтня 2010 року уповноваженою посадовою особою Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №7.

Вказаним заповітом ОСОБА_3 заповіла все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті - своєму синові ОСОБА_6.

Позивача батько - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 62 років, про що 15.10.2013 року складено відповідний актовий запис за №4122, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 15.10.2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом, в тому числі за правом представлення, та таким, що прийняв спадщину після смерті його баби ОСОБА_3, оскільки проживав на час смерті разом з нею. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач не звертався до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, тому відповідно до закону є таким, що прийняла спадщину.

При цьому, хоча позивач проживав із спадкодавцем без реєстрації, однак наявність реєстрації не ставиться в залежність від факту проживання відповідно до закону в розумінні визначення ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території

адміністративно - територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Таким чином, виходячи з сукупності визначених законом умов, документальні дані в даному випадку свідчать лише про наявність зареєстрованого місця проживання, однак ці дані не є підтвердженням фактичного постійного проживання із спадкодавцем в розумінні приписів статті 1268 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, як вбачається з довідки Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 06.10.2015 року №332, спадкоємцями за законом також є ОСОБА_4, ОСОБА_5, які заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не подавали, за відомою інформацією проживають на території Російської Федерації, тобто є такими, що не прийняли спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 1,8447 га., передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 16.08.2002 року.

Викладене підтверджується наявною копією вказаного Державного акту на право приватної власності на землю, оригінал правовстановлюючого документа відсутній, тобто втрачений.

Позивачу стало відомо про те, що після смерті ОСОБА_3 до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_7, жителька с. Кути Маньківського району Черкаської області, та у нотаріальній конторі заведено спадкову справу №162 за 2015 рік.

За наявною інформацією, попередньо ОСОБА_3 залишала заповіт на випадок своєї смерті на ім'я ОСОБА_7, заповіт датовано 27.08.2002 року.

Однак, заповіт, який було вчинено 27.08.2002 року спадкодавцем на ім'я ОСОБА_7, скасовано пізніше вчиненим заповітом від 27 жовтня 2010 року, зареєстрованим за №7, вчиненим на ім'я свого сина ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

У відповідності до ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

За ч. 3 ст. 1254 ЦК України, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Таким чином, ОСОБА_7 не має права на спадкування за заповітом, який було складено попередньо на її ім'я.

Хоча його батько, на ім'я якого було складено заповіт від 27.10.2010 року і помер до відкриття спадщини, однак це не підміняє поняття скасування новим заповітом попереднього і не дає права на спадкування ОСОБА_7.

Натомість, позивач має право на спадкування як внук - спадкоємець п'ятої черги за законом (ст.1265 ЦК України) після смерті спадкодавця ОСОБА_3, та як спадкоємець першої черги за законом за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України, після смерті свого батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (сина спадкодавця ОСОБА_3), який помер раніше своєї матері.

Разом з тим, після позивача звернення, ОСОБА_7 надала йому письмову заяву, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально уповноваженою посадовою особою виконавчого комітету Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області, якою підтвердила, що їй відомо, що за життя ОСОБА_3 залишила заповіт на її ім'я, і після її смерті вона подала заяву про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори.

Після цього їй стало відомо, що ОСОБА_3 вже після вчинення заповіту на її ім'я, залишила інший заповіт на ім'я свого сина ОСОБА_6. Тобто, пізніший заповіт скасував той заповіт, який було зроблено на її ім'я, однак на час звернення до нотаріальної контори вона про це не знала.

Також їй відомо, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, і його спадкоємцем є син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який відповідно є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3.

Даною заявою ОСОБА_7 повідомляє, що на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Кути Маньківського району Черкаської області, вона не претендує і не заперечує проти оформлення прав власності на спадкове майно, яке залишилось після її смерті за її внуком - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та одночасно просить судовий розгляд справи проводити без її участі, до даної заяви додає копію свого паспорта з реєстраційним номером облікової картки платника податків, копію заповіту та витяг із спадкового реєстру про заведення спадкової справи.

З метою оформлення спадкових прав позивач звертався до Маньківської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Кути Маньківського району Черкаської області.

На заяву отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2018 року, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,8447 га., передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала бабі - ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивована тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Відповідно до п. 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у справі всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п. 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться, зокрема, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Тобто, відсутній правовстановлюючий документ на майно, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, що само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Разом з тим, нотаріусом перевірено наявність та склад спадкових відносин, наявність та належність спадкового майна спадкодавцеві, підтверджено наявність та факт прийняття спадщини позивачем та відсутність інших осіб, які б реалізували своє право на спадкування при його наявності.

Зокрема, даною постановою також підтверджено, що згідно довідки №332, виданої Кутівською сільською радою Маньківського району Черкаської області 06.10.2015 року, за місцем проживання померлої ОСОБА_3 проживав онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки ОСОБА_2 не звертався до Маньківської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини (пункт 1 статті 1273 глави 87 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного Кодексу України), а згідно довідки №332, виданої Кутівською сільською радою Маньківського району Черкаської області 06.10.2015 року, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину (пункт 3 статті 1268 глави 87 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї).

Тобто, нотаріусом перевірено та підтверджено факт прийняття спадщини за законом, разом з тим постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, у зв'язку з чим вимушений звертатись до суду з даним позовом.

З метою підтвердження наявності правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області із заявою про надання інформації щодо виготовлення та видачі правовстановлюючого документа на землю на ім'я ОСОБА_3.

Листом відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 22.11.2017 року №861/108-17 повідомлено, що відповідно до записів в реєстраційній книзі на підставі рішення Кутівської сільської ради від 11.06.2002 року № 2-5 зареєстровано та видано державний акт на право власності на землю на ім'я ОСОБА_3 за № 196 від 16.08.2002 року серія ІІ-ЧР №021891 по Кутівській сільській раді площею 1,8447 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також надано засвідчену копію архівного екземпляра державного акту на право власності на земельну ділянку.

Тобто, цим самим підтверджується, що земельна ділянка дійсно належала ОСОБА_3, на її ім'я було виготовлено та видано державний акт на право власності на землю.

У зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківська новини» про втрату Державного акта на право власності на земельну ділянку.

По причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, що змушує звертатись до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно з ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Керуючись ч. 7 ст. 7, ст. 11, ч. 8 ст. 43, ст. ст. 44, 49, 53, 71, 83, 84, 85, 86, 91, 93, 95, 183, 185, 187, 189, 190-193, 196, 199, 257, ч. 2 ст. 261, ст. ст. 272, 353-355 ЦПК України, п. 8 ч. 11, 15.5 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження в цивільній справі №701/441/19-ц за позовом ОСОБА_2 до Буцької селищної ради об'єднаної територіальної громади Маньківського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Почати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Проведення підготовчого засідання призначити на 2 травня 2019 року о 8 годині 10 хвилин в Маньківському районному суді Черкаської області (вул. Соборна, буд. 8, смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області).

Роз'яснити учасникам справи право на підставі ч. 7 ст. 7 ЦПК України, звернутись до суду з клопотанням про проведення розгляду справи у закритому судовому засіданні з метою запобігання розголошенню відомостей про інтимні чи інші особисті сторони життя учасників справи.

Учасникам справи надіслати копії ухвали про відкриття провадження у справі (в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення) протягом двох днів з дня її складення у відповідності до ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідачу та третім особам разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі одночасно надіслати копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Встановити строк відповідачу для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Зобов'язати відповідача одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу, а також третім особам.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити: найменування (ім'я) позивача і номер справи; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності; у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. До відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачу для надання зустрічного позову встановити строк до 2 травня 2019 року.

Третім особам для надання суду пояснень щодо позову або відзиву та доказів встановити строк до 2 травня 2019 року, попередивши, що у разі їх ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Пояснення третьої особи підписуються третьою особою або її представником. До пояснень третьої особи застосовуються тотожні для відзиву правила.

Учасники справи мають право надати відповідь на пояснення третіх осіб, свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив - до закінчення підготовчого провадження.

Роз'яснити учасникам справи їх право на поставлення в першій заяві по суті справи, що ними подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов'язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п'ять днів до підготовчого засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. У заяві свідка зазначаються ім'я (прізвище, ім'я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти (за наявності), відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань. Якщо поставлене запитання пов'язане з наданням відповідних доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом з наданням заяви свідка надає копії відповідних письмових чи електронних доказів. Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім'ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім'ї чи близьких родичів. Особа, яка відмовляється давати показання, зобов'язана повідомити причини відмови. Також учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи;якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов'язати учасника справи надати відповідь.

Попередити учасників справи, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів); зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Учасник справи має право додати до письмової заяви, клопотання проект ухвали, постановити яку він просить суд. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Роз'яснити учасникам справи, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане відповідачем, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв'язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання.

Забезпечення доказів судом проводиться за правилами, встановленими ст. ст. 116-119 ЦПК України.

Попередити учасників справи про недопустимість зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; умисного неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі, тощо.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Уразі, якщо подання скарги, заяви, клопотання буде визнане зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://mn.ck.court.gov.ua/sud2312/.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише щодо порушення правил підсудності. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Маньківський районний суд Черкаської області до апеляційного суду Черкаської області у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя І.Д.Калієвський