Справа № 143/173/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2019 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Марченко Л. В.,

з участю секретаря Мельніченко Т. Б.,

представника позивачів адвоката Царківського О. Ю.,

представника відповідачів адвоката Скалецького О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

Встановив:

19.02.2019 позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2006 вони являються співвласниками квартири АДРЕСА_1.

У вищевказаній квартирі зареєстрований, але не проживає з квітня 2017 року відповідач по справі ОСОБА_6, який являється колишнім чоловіком позивача ОСОБА_3

Узгодити питання, щодо зняття відповідача ОСОБА_6 з реєстраційного обліку не вдалося, на неодноразові усні звернення відповідач не реагує, що негативно впливає на здійснення права власності позивачів на квартиру та створює перешкоди у оформленні субсидії, а тому позивачі просять визнати ОСОБА_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 21.02.2019 позовну заяву було залишено без руху, оскільки до у позовній заяві не були зазначені докази, які б підтверджували право власності позивачів на квартину на момент подання позовної заяви.

27.02.2019 на виконання ували суду недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 01.03.2019 провадження у справі було відкрито та справа була призначена до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження на 29.03.2019.

29.03.2019 підготовче судове засідання було відкланено в звязку з наміром відповідача скористатися послугами адвоката.

05.04.2019 через канцелярію суду позивач надіслав заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у цивільної справі №143/336/19 за його позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та стягнення витрат на будівництво, оскільки результати розгляду останньої можуть вплинути на подальший розгляд даної справи.

Ухвалою суду від 05.04.2019 у задоволенні заяви було відмовлено.

Також, ухвалою суду від 05.04.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.05.2019.

В судовому засіданні 02.05.2019 представник відповідача знову заявив клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у цивільної справі №143/336/19 за його позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та стягнення витрат на будівництво, яке ухвалою суду від 02.05.2019 було залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожен окремо, заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Царківський О. Ю. вказав, що після розірвання шлюбу відповідач в квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Замок на вхідних дверях в квартирі було змінено, однак відповідач повернутися в квартиру не вимагав, з позовом до суду про усунення перешкод не звертався, а тому він втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки за час проживання в квартирі він здійснював у ній ремонт, добудував прибудови. Останніх два роки у квартирі не проживає та проживати у ній наміру не має, однак хоче, щоб йому компенсували затрачені на будівництво кошти.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що більше року працює з чоловіком ОСОБА_3 ОСОБА_8. За цей час жодного разу ОСОБА_6 у них в квартирі не бачив, як і не бачив там його особистих речей.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знає позивачку ОСОБА_3, часто буває у неї вдома. Відповідача ОСОБА_6 він не знає, у квартирі ОСОБА_3 його не бачив.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачі відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2006, являються власниками квартири АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Окрім позивачів, відповідно до Домової книги для прописки (реєстрації) громадян, в зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 13-14).

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 01.07.2017, шлюб між чоловіком ОСОБА_6 і дружиною ОСОБА_3 було розірвано, про що 01.07.2017 складено відповідний актовий запис №7 (а. с. 12).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 07.02.2019, складеним комісією в складі депутата Погребищенської міської ради ОСОБА_10 та сусідів ОСОБА_11, ОСОБА_12, відповідач ОСОБА_6, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з квітня місяця 2017 року за місцем реєстрації не проживає (а. с. 15).

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік встановлений та не заперечується самим відповідачем, поважні причини відсутності його в будинку, які перелічені в ст. 71 Житлового Кодексу України, відсутні, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивачів юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивачів щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, доведеним.

Судом не приймаються до уваги пояснення відповідача про те, що в звязку з зміною замків вхідних дверей він не міг відвідувати спірну квартиру, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач до правоохоронних органів з даного приводу не звертався, як і не звертався до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою. Доказів того, що відповідач витрачав особисті кошти на здійснення ремонту та добудов до квартири АДРЕСА_1, суду відповідачем не надано, як і не доведено, що ці перебудови здійснювались в період їх спільного проживання з позивачем ОСОБА_3, оскільки сам факт перебування у шлюбі не свідчить про створення спільного майна подружжя. Не доведено, що внаслідок такого переобладнання квартири істотно збільшилась її вартість внаслідок чого вона могла бути визнаним спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить із того, що відповідач ОСОБА_6, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3, виданого 13.04.1993 (а. с. 51), є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, в звязку з чим, відповідно до п.10 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи він звільнений.

Разом з тим, відповідно до ст.133 ЦПК України, окрім судового збору, судові витрати складаються і з витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (а. с. 56), які, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя с. Іваньки Погребищенського району Вінницької області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 4000 (чотири тисячі) грн витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.05.2019.

Суддя