Справа№592/4351/18
Провадження №2/592/1361/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.С.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання прав та обовязків забудовника на 1/2 частину збудованого обєкта незавершеного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і уточнивши свої позовні вимоги просить визнати за нею права та обовязки забудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу обєкта незавершеного будівництва житлового будинку № 113 по вул. Островського в м. Суми з правом здачі його в експлуатацію та отриманням правовстановлюючих документів. Свої вимоги мотивує тим, що 22.12.1983 р. вона одружилася з відповідачем. 25.07.1985 р. вони придбали жилий будинок з господарчими та побутовими будівлями № 113 по вул. Островського в м. Суми, який оформили на відповідача. 27.07.1992 р. ОСОБА_4 рішенням виконкому дозволено будівництво нового двоповерхового житлового будинку та розбирання старого будинку. В результаті чого була збудовано житловий будинок загальною площею 298,7 кв.м., житловою площею 185,1 кв.м. 17.01.2007 р. шлюб між ними було розірвано. Зазначає, що не може зареєструвати право спільної власності на житловий будинок у зв'язку з тим, що це необхідно робити разом із колишнім чоловіком, який від зазначених дій вимовляється, тому виникла необхідність звернутися до суду.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили визнати за ОСОБА_3 права та обовязки забудовника на 1/2 частину збудованого обєкта незавершеного будівництва, а саме житлового будинку № 113 по вул. Островського в м. Суми з правом здачі його в експлуатацію та отриманням правовстановлюючих документів.

Відповідач ОСОБА_4 повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не зявився, про причини не явки суд не сповістив.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

На підставі Договору купівлі-продажу від 25.07.1985 р. відповідач ОСОБА_4 є власником жилого будинку з господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться в мсті Суми по вул. Островського, № 113 на земельній ділянці розміром 580 кв.м. (а.с. 9-10).

На підставі рішення виконкому Ковпаківської районної ради народних депутатів № 166 від 21.07.1992 р. ОСОБА_4 надано дозвіл № 307а від 27.07.1992 р. на будівництво нового двоповерхового житлового будинку розміром 9,50 х 11,00 м., по вул. Островського, 113 в м. Суми (а.с. 11).

Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 113 по вул. Пантелеймона Куліша в м. Суми, станом на 09.03.2017 р. за вказаною адресою розташований двоповерховий житловий будинок загальною площею 298,7 кв.м., житловою площею 185,1 кв.м. (а.с. 12-15).

17.01.2007 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 28.04.2017 р., ОСОБА_4 1-БП № 069114 (а.с. 18).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «обєкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що обєкт будівництва (обєкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких субєктивних майнових, а також зобовязальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення субєктивних цивільних прав стосовно обєкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ обєкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу обєкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину обєкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі № 6-47цс16.

Крім того, у зазначеній постанові встановлено, що особа, на імя якої оформлені усі дозвільні документи на будинок не вживала відповідних заходів до введення спірного житлового будинку в експлуатацію та оформлення права власності на цей будинок у встановленому порядку.

В даному випадку позивач мотивуючи свої позовні вимоги зазначає, що не може зареєструвати право спільної власності на житловий будинок у зв'язку з тим, що це необхідно робити разом із колишнім чоловіком, який від зазначених дій вимовляється, однак доказів, що відповідач ухиляється від здійснення реєстрації та введення спірного будинку в експлуатацію суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач є власником спірного будинку і йому надано дозвіл на будівництво нового двоповерхового житлового будинку, який було збудовано, але не введено в експлуатацію, відповідач живий та не позбавлений права здійснити реєстрацію будинку, доказів, що будинок не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача позивачем не надано.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_3 прав та обовязків забудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу обєкта незавершеного будівництва житлового будинку № 113 по вул. Островського в м. Суми з правом здачі його в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 (м. Суми, вул. Островського, 113, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (м. Суми, вул. Островського, 113) про визнання за ОСОБА_3 прав та обовязків забудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу обєкта незавершеного будівництва житлового будинку № 113 по вул. Островського в м. Суми з правом здачі його в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 03.04.2019 року.

Суддя О.І. Чернобай