Провадження № 2/522/1150/19
28 березня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Шенцевої О.П.,
при секретарі - Соболевої О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в користуванні приміщенням загального користування,-
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якій просила усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні приміщенням загального користування, а саме приміщенням під літероюНОМЕР_3 на дев`ятому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_3 шляхом надання доступу до приміщення.
До судового засідання позивачка з`явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, проти прийняття заочного рішення не заперечувала.
Інші сторони до судового засідання не з`явились, були сповіщені про дату час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кімнати НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_3 , що підтверджується ордером №159 від 19.10.1989, виданого Одеською обласною радою.
26 липня 2017 року позивач отримала відповідь на звернення з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, згідно якої повідомляють, що з 2007 року при розподілі місць загального користування, громадянка ОСОБА_2 , яка проживає у кімнаті НОМЕР_2 зі згоди сусідів, але без дозвільних документів зайняла колишній учбовий клас, приміщення під літерою НОМЕР_3 на дев`ятому поверсі гуртожитку. На даний час з ОСОБА_2 проживає її дочка - ОСОБА_3 .
Таким чином, колишній учбовий клас, приміщення під літерою НОМЕР_3 на дев`ятому поверсі гуртожитку є приміщенням загального користування, на сьогоднішній день не має доступу до вище вказаного приміщення, у звязку з тим, що відповідачі зайняли його. .
З цього виходить, що відповідачі порушують право користування інших власників на користування приміщення загального користування під літерою НОМЕР_3 на дев`ятому поверсі гуртожитку. .
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» володіння жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах - право володіння жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі приватизації мешканцями гуртожитків жилих і нежилих (житлових і нежитлових) приміщень у таких гуртожитках відповідно до цього Закону та Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а також на підставі правочинів, укладених відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не заборонено законом;
Відповідно до п.3 та п. 11 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежилі приміщення у гуртожитку - приміщення адміністративного, господарського та іншого призначення (для проведення культурно-масових заходів, навчання, спортивних занять, відпочинку, громадського харчування, медичного і побутового обслуговування тощо), що входять до житлового комплексу гуртожитку, але не належать (не віднесені) до жилих (житлових) приміщень і є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин;
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .
Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають приміщенні під літерою НОМЕР_3 (учбовий клас) на дев`ятому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_3 , що є приміщенням загального користування, без дозвільних на це документів та перешкоджають власникам кімнат гуртожитку використовувати ці приміщення, як приміщення загального користування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 15-16, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 382, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, ч.2 ст. 247, 258-259, 265, 268, 280, 282, 284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в користуванні приміщенням загального користування - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні приміщенням загального користування, а саме колишнім учбовим класом (приміщенням під літерою НОМЕР_3) на дев`ятому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 шляхом доступу до приміщення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя