Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 628/1220/17

провадження № 61-22577св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

треті особи: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», приватний нотаріус Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинова Інна Вікторівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Колтунової А. І., Маміної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), приватний нотаріус Куп`янського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус Куп`янського міського нотаріального округу) Харківської області

Литвинова І. В., про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору виконаним та припинення договору іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 08 жовтня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредитні кошти у розмірі 21 250 доларів США. 08 жовтня

2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно якого останній взяв на себе зобов`язання по виконанню умов вказаного кредитного договору в тому ж розмірі, що і він. 08 жовтня 2007 року на виконання своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, згідно якого він передав у іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Свої зобов`язання за вказаним кредитним договором ним було виконано у повному обсязі. Працівником банку йому було повідомлено про те, що документи про зняття заборони відчуження йому будуть надіслані поштою. Згідно договору факторингу № 1 від 01 листопада 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відступив право вимоги за кредитним договором

від 08 жовтня 2007 року на користь ПАТ «Акцент-Банк». У липні

2017 року ним було отримано повідомлення від ПАТ «Акцент-Банк» про те, що внаслідок договору факторингу він став іпотекодержателем.

ОСОБА_3 вважає, що не має ніяких зобов`язань за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року, і як наслідок у відповідності до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється іпотека. Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не видає йому документи, на підставі яких він мав би можливість звернутись до приватного нотаріуса з метою зняття іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просив суд визнати кредитний договір від 08 жовтня

2017 року, який було укладено між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» виконаним; визнати договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 08 жовтня 2017 року припиненим внаслідок припинення первісного зобов`язання; зобов`язати приватного нотаріуса Куп`янського МНО Харківської області Литвинову І. В. зняти іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру

АДРЕСА_1 , накладену на підставі договору іпотеки від 08 жовтня 2017 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , посвідченого Литвиновою І . В ., зареєстрований у реєстрі 20.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області

від 14 листопада 2017 року у складі судді Гетьман Л. В. позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано кредитний договір від 08 жовтня 2007 року, який було укладено між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» виконаним. Визнано договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 08 жовтня 2007 року припиненим, внаслідок виконання первісного зобов`язання. Зобов`язано приватного нотаріуса Куп`янського МНО Харківської області Литвинову І. В. зняти іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , накладену на підставі договору іпотеки від 08 жовтня 2017 року, укладеного між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , посвідченого Литвиновою І . В ., зареєстрований в реєстрі 20. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за умовами вказаного кредитного договору відповідач мав право відступити за ним право вимоги, письмово попередивши позивача про цей факт протягом п`яти днів після такого відступлення. Договір факторингу було укладено 01 листопада

2007 року, а позивач отримав повідомлення від ПАТ «Акцент-Банк» лише

24 липня 2017 року, тобто він дізнався про відступлення права вимоги більш ніж через 9 років після його укладення та через шість місяців після виконання своїх зобов`язань перед відповідачем. Враховуючи викладене, у відповідності до частини другої статті 516 ЦК України у ОСОБА_3 немає будь-яких зобов`язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк». Оскільки у позивача відсутні зобов`язання за кредитним договором

від 08 жовтня 2007 року, тому у відповідності до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припинилась.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про те, що у позивача на час ухвалення рішення не було ніяких зобов`язань перед банком, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Висновок суду про відсутність зобов`язань перед ПАТ «Акцент-Банк» спростовується матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості, відповідно до якого у ОСОБА_3 наявна заборгованість перед ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 25 727,98 доларів США (719 057 грн 86 коп.), та випискою з рахунку позивача за період з 08 жовтня 2007 року по 12 лютого 2018 року. Зобов`язання, яке забезпечувалось іпотекою не виконано не первісному ні новому кредитору, а відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду,

ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув в уваги на те, що договір іпотеки укладався саме з ПАТ КБ «ПриватБанк», перед яким ОСОБА_3 свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а тому цей договір повинен був визнаний судом припиненим. Підтвердженням виконання його зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у відповідності до статті 545 ЦК України є довідка ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20 лютого

2017 року № 89. Про зміну кредитора його було повідомлено більше ніж через дев`ять років після укладення договору факторингу

від 01 листопада 2017 року та через шість місяців після виконання ним своїх зобов`язань перед відповідачем, а, отже, у відповідності до частини другої статті 516 ЦК України, зобов`язання позивача є належно виконаними.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «Акцент-Банк» на касаційну скаргу ОСОБА_3 у якому банк просив у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3 відмовити, а постанову суду апеляційної інстанції залишити в силі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

08 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 21 250 доларів США (а. с. 56-58, т. 1).

08 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно якого останній взяв на себе зобов`язання перед банком по виконанню умов кредитного договору в тому ж розмірі що і ОСОБА_3 (а. с. 59, т. 1).

08 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_3 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 60, т. 1).

01 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором від 08 жовтня 2007 року

(а. с. 63, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в Закону України «Про іпотеку». Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач у порушення вимог частини першої статті 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Відповідно до розрахунку заборгованості у ОСОБА_3 наявна заборгованість перед ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 25 727,98 доларів США (719 057 грн 86 коп.), що також підтверджується і випискою з рахунку ОСОБА_3 за період з 08 жовтня 2007 року по 12 лютого 2018 року (а. с. 177-180, т. 1). Зобов`язання, яке забезпечувалось іпотекою не виконано ні первісному, ні новому кредитору, а відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, тому договір іпотеки не може бути визнано судом припиненим.

Посилання ОСОБА_3 у касаційній скарзі на те, що залишок сплачених коштів підтверджується листом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20 лютого

2017 року, відповідно до якого у нього відсутня заборгованості перед

ПАТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованим, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не є кредитором за вказаним кредитним договором і така заборгованість існує перед новим кредитором ПАТ «Акцент-Банк» і за таких умов, визнання кредитного договору виконаним є передчасним.

Інші доводи касаційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів. При вирішенні вказаної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников