ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/458/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ілянда Оксани Іванівни, діючої в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2018 року, у складі судді Ус О.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року адвокат Ілянда Оксана Іванівна, діюча в інтересах ОСОБА_3,звернулася до суду з позовом про стягнення боргу, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 5022500,00грн (п'ять мільйонів двадцять дві тисячі п'ятсот гривень).

В обґрунтування позову зазначила, що 26 травня 2016 року позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 200 000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору становило 5022500,00грн. Вказане підтверджується укладеним між ними в простій письмовій формі договором позики від 26.05.2016 року. Зазначену суму коштів відповідач зобов'язався повернути до 31 грудня 2017 року, однак свої зобов'язання не виконав, від спілкування з позивачем ухиляється. У зв'язку з цим просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2018 рокубуло відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам реєстраційних дій, в тому числі, але не виключно державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та іншим суб'єктам, що вчиняють реєстраційні дії з нерухомим майном, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності, та вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно нерухомого майна, а саме комплексу по виробництву рослинної олії, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна 5.

В апеляційній скарзі адвокат Ілянда Оксана Іванівна, діюча в інтересах позивача ОСОБА_3,просить скасувати зазначену ухвалу й постановити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права, статті 6 і 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі "Кайсин проти України", "Бурдов проти Росії". Зокрема вказала, що суд не звернув увагу на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач отриманими від позивача коштами чи іншими коштами погасить заборгованість перед банком, внаслідок чого іпотечне майно змінить свій правовий статус і стане вільним від обтяжень, накладених банком, та може бути відчужене власником третім особам. Тобто, позивач буде позбавлений гарантій, які забезпечували б стягнення з відповідача грошових коштів за рішенням суду. Заборона здійснення реєстраційних дій щодо належного відповідачу нерухомого майна забезпечить його залишення у власності відповідача. Також зазначила, що суд залишив поза уваги й таке. Вказане майно перебуває в іпотеці публічного акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк", який має право за ст.38 Закону України "Про іпотеку" продати предмет іпотеки в установленому порядку. Являючись кредитором відповідача, позивач у разі задоволення позову зможе реалізувати своє право на купівлю нерухомого майна, а в разі його реалізації третім особам - на отримання коштів від продажу. Також вказала, що суд помилково зазначив про те, що позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майновий комплекс, тоді як позивач просить заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо належного відповідачу нерухомого майна.

Справа чотири рази призначалась до апеляційного розгляду (12 лютого 2019 року о 1500 годині, 05 березня 2019 року о 1000 годині, 19 березня 2019 року о 1415 годині та 09 квітня 2019 року о 0930 годині). Жодного разу учасники справи до суду не з'явилися. Справа не могла бути розглянута через почергове неповідомлення сторони відповідача чи позивача про час та місце розгляду справи. При цьому від позивача першого разу надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 12.02.2019р, за його відсутності. Лише про час та місце розгляду справи на 09.04.2019 року о 0930 годині, згідно відстеженню про вручення поштової кореспонденції, відповідач та представник позивача адвокат Ілянда О.І. були належним чином повідомлені. У зв'язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на такій підставі.

З матеріалів справи вбачається, що з вказаною позовною заявою від 17.12.2018 року представник позивача звернулася до суду 18.12.2018 року (а.с.2).

Того ж дня представник позивача подала до суду й заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити суб'єктам реєстраційних дій, в тому числі, але не виключно державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та іншим суб'єктам, що вчиняють реєстраційні дії з нерухомим майном, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності, та вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно нерухомого майна, а саме комплексу по виробництву рослинної олії, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна 5 (а.с.15-16).

Вказана заява обґрунтована наступним. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №149107519 від 12.12.2018 року позивачу стало відомо про наявність у власності відповідача, до якого пред'явлено позов про стягнення боргу за договором позики від 26.05.2016 року в сумі 5022500,00грн, нерухомого майна, а саме комплексу по виробництву рослинної олії, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна 5. За рахунок вказаного майна може бути забезпечено повернення позивачу боргу. З цієї ж інформації вбачається, що вказане майно перебуває в іпотеці у ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк". Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена можливістю вибуття об'єкта нерухомого майна із власності відповідача, що в свою чергу призведе до неможливості виконання рішення суду за цим позовом про стягнення боргу. Натомість вжиття заходів забезпечення позову гарантуватиме виконання рішення суду про задоволення позову, при цьому не порушить інтересів третіх осіб. Вважає, що ефективним заходом забезпечення позову буде заборона суб'єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності та вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно вказаного нерухомого майна.

Ухвалою судді від 22.12.2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву було залишено без руху та позивачу було надано строк в 5 днів для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору в розмірі 7810,00грн (а.с.22).

Недоліки було усунуто й до заяви про усунення недоліків, поданій до суду 14.01.2019 року, долучено квитанцію про сплату судового збору в сумі 7810,00грн (а.с.26, 27).

У справі ніким не заперечується і це вбачається з ухвали цього ж суду від 07.02.2019 року, наявної в ЄДРСР та долученої до матеріалів справи, що 07.02.2019 року було відкрито провадження по цивільній справі за цим позовом.

Оскаржуваною ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2018 року в задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову було відмовлено (а.с.19-20).

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є стягнення грошових коштів в розмірі 5022500,00грн, натомість нерухоме майно, власником якого є відповідач і щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, знаходиться в іпотеці ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк", згідно запису обтяження №673110 від 07.05.2012 року за договором іпотеки накладено заборону на вказане майно, крім того відповідач є майновим поручителем ТзОВ "Деско Юкрейн". Також суд виходив з того, що суду не надано жодних відомостей про наміри відповідача відчужити належний йому комплекс, тоді як дії щодо відчуження майна може здійснювати іпотекодержатель, а заборона на вчинення таких дій є втручанням в договірні зобов'язання за договором іпотеки. Також суд виходив з того, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майновий комплекс може порушити права іпотекодержателя, боржника за зобов'язанням і що безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки до нього він дійшов при дотриманні норм матеріального і процесуального права.

Згідно положенням ЦПК України:

--- забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149);

--- позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо (п.п.1, 2 ч.1 ст.150);

--- у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.1 ст.151);

--- позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.п.1-9 цієї частини (п.10 ч.1 ст.152);

--- залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.5 ст.153);

--- примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів (ч.2 ст.157 ЦПК).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Отже, закон пов'язує забезпечення позову з неможливістю чи ускладненням виконання судового рішення.

У справі, що переглядається, предметом спору є стягнення коштів в сумі 5022500,00грн за договором позики.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам реєстраційних дій вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності, та вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно належного відповідачу нерухомого майна, а саме комплексу по виробництву рослинної олії, розташованого за відповідною адресою, позивач посилався на можливість вибуття вказаного об'єкта нерухомого майна, що перебуває в іпотеці у ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк", із власності відповідача, що в свою чергу призведе до неможливості виконання рішення суду за цим позовом. Натомість вжиття заходів забезпечення позову, на його думку, гарантуватиме виконання рішення суду про задоволення позову, при цьому не порушить інтересів третіх осіб.

Однак, апеляційний суд вважає, що стороною позивача не обґрунтовано належним чином наявність підстав для забезпечення позову вказаним шляхом та необхідність вжиття відповідних заходів, не враховано співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати представник позивача, з позовними вимогами, а також того, що вказане нерухоме майно знаходиться в іпотеці ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк", не оцінено можливість порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до копії договору позики (безпроцентної) від 26.05.2016 року, укладеного в простій письмовій формі в м.Херсоні, позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 200 000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору становило 5022500,00грн. Зазначену суму коштів відповідач зобов'язався повернути до 31 грудня 2017 року за місцем проживання позикодавця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) (а.с.8).

Із Інформації щодо об'єкта нерухомого майна (з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) від 12.12.2018 року (номер інформаційної довідки 149107519) вбачається таке:

--- майно, на яке заявник просить накласти арешт, зокрема комплекс по виробництву рослинної олії, раніше належало на праві власності ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 03.05.2012 року;

--- на теперішній час воно належить на праві власності відповідачу у цій справі ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2016 року;

--- за договором іпотеки №42-2467/12-ІФ від 07.05.2012 року воно перебуває у іпотеці ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк" на виконання основного зобов'язання, а саме договору про відкриття кредитної лінії від 07.05.2012 року; строк виконання основного зобов'язання - 06.05.2019 року; розмір основного зобов'язання - 24 000 000грн;

--- іпотекодержателем є ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк"; боржником є товариство з обмеженою відповідальністю "Деско Юкрейн"; майновим поручителем є ОСОБА_4 (а.с.17-18).

Перебування нерухомого майна, власником якого є відповідач і щодо якого позивач просить вжити вказані заходи забезпечення позову, в іпотеці ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк" та накладення за договором іпотеки заборони на вказане майно є однією із підстав для відмови в забезпеченні позову вказаним видом, оскільки таке забезпечення позову унеможливить його реалізацію для задоволення вимог іншої особи, а саме іпотекодержателя ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк", тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, вжиття вказаних заходів забезпечення позову є втручанням в договірні зобов'язання за договором іпотеки.

Також є обґрунтованими посилання суду першої інстанції на відсутність доказів про наміри відповідача відчужити належний йому комплекс.

При цьому слід враховувати, що за положеннями ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом (ч.4).

За ч.5 вказаної норми закону за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені п.п.1 і 2 ч.1 ст.45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачена можливість звернення стягнення на заставлене майно (згідно з ч.1 ст.48 Закону полягає в його арешті, вилучення та примусовій реалізації) для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. В такому випадку виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Тобто, законом передбачено можливість здійснення такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно, яке знаходиться в іпотеці. Тоді можлива його наступна реалізація з метою задоволення вимог іпотекодавця та після цього - й вимог інших стягувачів. Натомість забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності, унеможливлює його реалізацію для задоволення іпотекодержателя ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк".

З вказаних причин є обґрунтованим посилання суду першої інстанції на можливість порушення прав іпотекодержателя, боржника та інтересів інших осіб вказаним видом забезпечення позову.

А тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на можливість продажу вказаного нерухомого майна іпотекодавцем ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк", а також на те, що забезпечення позову унеможливить відчуження власником вказаного нерухомого майна третім особам і, як наслідок, позивач збереже гарантії стягнення з відповідача грошових коштів за рішенням суду. При цьому апеляційний суд враховує, що в такому випадку будуть порушені права інших осіб, зокрема, іпотекодержателя ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк", оскільки це унеможливить реалізацію вказаного майна для задоволення вимог іпотекодержателя. Щодо посилання скаржника на помилковість зазначення судом першої інстанції про прохання представника позивача забезпечити позов шляхом накладення арешту на майновий комплекс замість заборони вчиняти реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна, то зазначене не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки забезпечення позову саме вказаним видом за встановлених обставин є незаконними, таким, що порушує права інших осіб.

Оскільки ухвала судді про вжиття заходів забезпечення позову постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України залишити вказану ухвалу без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ілянда Оксани Іванівни, діючої в інтересах ОСОБА_3,залишити без задоволення.

Ухвалу судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 10 квітня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська