Справа № 159/3845/18 Головуючий у 1 інстанції: Восковська О. А.
Провадження № 22-ц/802/344/19 Категорія: 29 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Русинчука М.М.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 до Волинського обласного управління Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Волинського обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.05.2016 року о 08 год. 20 хв. на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 98 км+250м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. Про дану дорожньо-транспортну пригоду, у відповідності до вимог 33.1.4. Закону, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 своєчасно повідомили ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». 29.06.2016 року позивачка на адресу судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_7 направила заяву з проханням провести дослідження автомобіля Audi A6, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 та визначити, яка вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу і сума матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля Audi A6, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3.

На підставі поданої заяви, судовим експертом-товарознавцем, ОСОБА_7, було складено висновок експертного дослідження від 04.07.2016 року за № 817, яким визначено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Audi A6, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, пошкодженого в результаті ДТП, складає 64037,80 гривень.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27.03.2018 року по справі № 157/3209/17 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 відмовляється відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, мотивуючи таку відмову тим, що його цивільно-правову відповідальність застраховано. 12.04.2018 року позивач звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із письмовою заявою про страхове відшкодування з усім необхідним переліком документів, що є підставою для проведення виплат. Листами від 16.04.2018 року за № 84 та від 14.06.2018 року за № 2091/18 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» фактично відмовив позивачці у здійсненні страхового відшкодування з причин недотримання вимог ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № 1961-IV).

Просить суд стягнути солідарно з відповідачів матеріальні збитки завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 64037,80 гривень.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2019 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 64037,80 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В частині позовних вимог ОСОБА_4 до Волинського обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_4 до нього.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Судом установлено, що 15.05.2016 року о 08 год. 20 хв. на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 98 км+250м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27.03.2018 року ОСОБА_2 та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновком експертного дослідження від 04.07.2016 року за № 817, складеного судовим експертом-товарознавцем ОСОБА_7 встановлено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Audi A6, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, пошкодженого в результаті ДТП, складає 64037,80 (шістдесят чотири тисячі тридцять сім грн. 80 коп.) гривень ( а.с. 23-31).

12.04.2018 року позивач ОСОБА_4, звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою (№ 024) про страхове відшкодування.

Листом від 16.04.2018 року за № 84 відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повідомило позивачці про необхідність надання для огляду транспортного засобу AUDI A6, який зазнав пошкоджень в результаті ДТП, яке відбулося 15.04.2016 року та підтверджуючих документів, щодо її права користування даним транспортним засобом.

Спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Судом встановлено, що дорожньою - транспортна пригода за участі позивачки ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2, сталася 15.05.2016 року, тоді як із повідомленням про таку та з заявою про страхове відшкодування позивач ОСОБА_4 звернулася до відповідача ВОУ ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» лише 12.04.2018 року.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що позивач не скористалася своїм правом на отримання страхового відшкодування та не звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в передбачений законом строк - 1 рік з дати дорожньо-транспортної пригоди для отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну.

Твердження позивача про те, що про подію дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.05.2016 року о 08 год. 20 хв. на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 98 км+250м, у відповідності до вимог 33.1.4. Закону, позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 своєчасно повідомили відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є голослівними та не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені позову до страхової компанії, оскільки вимогу заявлено по спливу строку визначеного спеціальним Законом і такий строк є присічним та поновленню не підлягає.

Зазначене вище узгоджується з висновком Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 641/8243/14-ц (провадження № 61-10185св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 233/6322/15-ц (провадження № 61-1080св18), від 19 грудня 2018 року у справі № 761/8048/16-ц (провадження № 61-8643св18).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

ОСОБА_4 подано докази, що підтверджують факт завдання шкоди, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду

За так таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення майнової шкоди в розмірі 64037, 80 гривень саме з відповідача ОСОБА_2.

Розмір шкоди відповідачем не заперечувався та належними доказами не спростовувався.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу не належить право звернення з даним позовом до суду оскільки ОСОБА_4 не є власником автомобіля є безпідставними.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб ( п.2.2 Правил дорожнього руху України)

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306,

З врахуванням викладеного суд першої інстанції правомірно зазначив, що ОСОБА_4, є належним володільцем транспортного засобу, якому спричинено майнової шкоди та який може звернутись до суду за захистом свого права, оскільки на час ДТП мала при собі водійські права відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ауді», д.н. НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_5, який є власником майна.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції порушив норми цивільного процесуального законодавства, щодо неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної цивільної справи є голослівними.

В матеріалах справи наявні докази, що судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_2 в судові засідання на 19.10.2018 року, 04.12.2018 року, 16.01.2019 отримали повнолітні члени його сім'ї, а саме: батько та мати відповідача (а.с.53,93,98а), а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання в даній справі.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про не підсудність даної справи Ковельському міськрайонному суду Волинської області.

Позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Положеннями ст. 28 ЦПК України передбачені правила альтернативної підсудності за вибором позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтись також за місцем заподіяння шкоди.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу ( ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що юридична адреса ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є місто Луцьк, вул. Шопена 13, відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що заподіяння шкоди майну ОСОБА_4 мало місце на території Ковельського району.

За таких обставин з врахуванням місця заподіяння шкоди майну позивача Ковельський міськрайонний суд Волинської області правомірно відкрив провадження у даній справі за результатами розгляду якої ухвалив оскаржуване рішення.

Місцевий суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: