Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 523/14443/15

провадження № 61-35755св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2017 року у складі судді Сидоренко І. П.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У вересні 2015 році Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ «Дельта Банк» 09 грудня 2016 року звернулося до суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк - 5 днів з моменту отримання копії ухвали - для сплати судового збору у розмірі 52 859,77 грн.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до матеріалів справи ПАТ «Дельта Банк» подало до суду позовну заяву до ОСОБА_1 07 вересня 2015 року, ціна позову у справі становить 3 203 622, 48 грн. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній з 01 вересня 2015 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, а тому заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 52 859,77 грн.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції ПАТ «Дельта Банк» сплатило судовий збір у розмірі 4 019,40 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у наданий судом строк ПАТ «Дельта Банк» не сплатило судовий збір за подання апеляційної скарги у належному розмірі.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У лютому 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2017 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом у липні 2015 року, про що проставлена відповідна відмітка на конверті поштовим відділенням, а тому судовий збір за подання позову/апеляційної скарги мав розраховуватись відповідно до норм Закону України «Про судовий збір», у редакції станом на 01 січня 2015 року.

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У липні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України, у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги (далі - ЦПК України 2004 року) особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року.

Згідно з частиною другою статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу (залишення заяви без руху та повернення заяви у разі неусунення її недоліків у встановлений судом строк).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позовної заяви, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позовної заяви, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, а позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом 07 вересня 2015 року, відомостей про те, що банк звертався до суду засобами поштового зв`язку, матеріали справи не містять.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та надаючи строк для усунення недоліків, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що ставка судового збору, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, а за подання апеляційної скарги на рішення суду банк мав сплатити судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто 52 859,77 грн (48 054,34 грн*110/100 %).

Встановивши, що при поданні апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» не сплатило судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, апеляційний суд обґрунтовано визнав апеляційну скаргу неподаною та повернув її заявнику.

Частиною першою статті 57 ЦПК України 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року).

Згідно з положеннями частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги про те, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом у липні 2015 року, про що проставлена відповідна відмітка на конверті поштовим відділенням, не підтверджені жодними доказами. На самій позовній заяві вихідний номер її відправлення датований не липнем, а 28 серпня 2015 року. У матеріалах справи відсутні докази направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку. Водночас на позовній заяві дата вхідної реєстрації значиться 07 вересня 2015 року.

Отже, указане спростовує твердження заявника про те, що позовна заява до суду подана до 01 вересня 2015 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судового рішення.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний