Провадження № 2/752/587/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.03.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

у травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки житлового будинку разом з господарськими спорудами і будівлями за адресою: АДРЕСА_1, що належить померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою 19 лютого 1999 року. За заявою доньки померлого ОСОБА_5 Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 164/2011. Проте, 17 березня 2017 року ОСОБА_5, не отримавши правовстановлюючих документів на спадщину, подала заяву, у якій зазначила, що вона не є рідною донькою померлого, про що надала підтверджуючі документи. Позивач також звернувся до Дванадцятої київської державної нотаральної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 23 березня 2017 року державного нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно та відсутності його реєстрації в органах БТІ.

За таких підстав, позивач просив визнати в порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будинку разом з господарськими спорудами і будівлями за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 101,3 кв.метри, та господарські споруди, а саме навіс літ. "К", сарай літ. "Л", вбиральня - навіс літ. "М", навіс літ. "Н", літня кухня літ. "Е", прибудова "аІ", прибудова "а2", літня кухня літ. "о", сарай літ. "п-І", сарай літ. "п-ІІ", гараж літ. "ж-І", гараж літ. "ж-ІІ".

05 березня 2018 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки будинок, який є предметом спору по даній справі, було самочинно переобладнано (реконструйовано). Також звертає увагу на те, що спадковим майном є 1/3 частина вказаного домоволодіння, а позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину. При цьому, позивач не є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4, а тому має право лише на 1/6 частину. (а.с. 84)

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі залучена ОСОБА_1, оскільки дані правовідносини допускають правонаступництво. (а.с. 203)

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Також зазначили, що ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_3 31.03.2018 р. звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріальноо округу Євміній І.Л. із заявою про прийняття спадщини та на підставі її заяви була заведена спадкова справа № 3/2018.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення з підстав, зазначених у відзиві.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4. (а.с. 6)

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 лютого 1999 року Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою. (а.с. 15)

Спадкоємцями ОСОБА_4 є його брат ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 164/2011 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с. 123)

Кожен зі спадкоємців звернулися до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 23 березня 2017 року державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв"язку з відсутністю його державної реєстрації за спадкодавцем відповідно до ст.ст. 182 та 210 ЦК України. (а.с. 166)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3. (а.с. 218)

Спадкоємцем ОСОБА_3 є його донька - ОСОБА_1. (а.с. 223)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 31 березня 2018 року звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Євміній І.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3 На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 3/2018. (а.с. 213)

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів спадкової вбачається, що ОСОБА_4 заповіт не складав.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

ОСОБА_8 є рідним братом ОСОБА_4, ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

З позову та матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_4 за життя не встиг зареєструвати свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 лютого 1999 року Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 лютого 1999 року Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою, спадкове майно складається з житлового будинку, жилою площею 34,3 кв. метри, з господарськими будівлями, а саме сарай літ. "Б", погріб літ. "Г" та вбиральня літ. "В", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вбачається, що ОСОБА_4 одержав у спадщину 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 лютого 1999 року Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час прийняття спадщини ОСОБА_4 питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалось Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вбачається, що в разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

За життя ОСОБА_4 не оформив належним чином правовстановлюючі документи на належне йому нерухоме майно, у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_9 було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

З таких обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 331, 392, 1216-1218, 1258, 1262 ЦК України, статтями 19-1, 21 Закону України «Про кооперацію», статтями 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: