Справа № 307/286/19
Провадження № 2-к/307/2/19
УХВАЛА

02 квітня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі судді Чопик В.В., ознайомившись із клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору.

ВСТАНОВИВ:

До Тячівського районного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору. Клопотання обґрунтовує тим, що рішенням мирового судді Солнечногорського судового району Московської області, РФ від 17.07.2018 р. у справі № 2-889/2018 розірвано шлюб та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь аліментів у розмірі Ѕ частини всіх доходів на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з 18 липня 2018 р. Рішення набрало законної сили 18.07.2018 р. Оскільки, боржником ОСОБА_2 добровільно рішення Солнечногорського судового району Московської області, РФ від 17.07.2018 р. не виконує, тому просить задовольнити клопотання та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення мирового судді Солнечногорського судового району Московської області, РФ від 17.07.2018 р. у справі № 2-889/2018.

Ухвалою судді Тячівського районного суду від 12 березня 2019 року призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні відносно заявленого клопотання не заперечила.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

На даний час між Україною і РФ чинна Конвенція «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам», підписана країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22.01.1993 р. та ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах»від 10.11.1994 р. № 240/94-ВР.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Мінської Конвенції, суд, який розглядає клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення, обмежується встановленням того, що передбачені цією Конвенцією умови додержано. У такому випадку суд постановляє рішення про примусове виконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно до ст. 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Як вказує Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї Постанови від 24.12.1999 р. № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Судом встановлено, що 17 липня 2018 року рішенням мирового судді Солнечногорського судового району Московської області, РФ у справі № 2/889/2018 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі Ѕ частини всіх доходів на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з 18 липня 2018 р.

З матеріалів справи також вбачається, що рішення мирового судді Солнечногорського судового району Московської області, РФ від 17.07.2018 року, на території Російської Федерації не виконувалось і підлягає виконанню.

Строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду подано у відповідності до вимог ст. 463 ЦПК України.

Згідно до ч. 6 ст. 467 ЦПК України, розглянувши подані документи, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Враховуючи, що при розгляді клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду, не встановлені обставини, передбачені ст. 55 Мінської Конвенції та ст. 463 ЦПК України, які б перешкоджали виконанню рішення суду на території України, а також те, що при розгляді клопотання суд обмежується лише встановленням того, що передбачені Мінською Конвенцією умови додержано, суд вважає клопотання обґрунтованим, а вказане рішення таким, що підлягає примусовому виконанню на території України.

Керуючись ст. 51-55 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 р., ст. 462-467 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору задовольнити.

Визнати рішення мирового судді Солнечногорського судового району Московської області, РФ від 17.07.2018 р. у справі № 2-889/2018 у справі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, що набрало законної сили 18.07.2018 р.

Надати дозвіл на примусове виконання цього рішення в частині, що стосується стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі Ѕ частини всіх доходів на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з 18 липня 2018 р., у порядку визначеному цим рішенням.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 04.04.2019 р.

Суддя: Чопик В.В.