ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/3317/16-ц Головуючий в І інстанції: Терещенко О.Є.
Номер провадження: №22-ц/819/266/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бордун Вікторії Олександрівни, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 березня 2018 року, у складі судді Терещенко О.Є., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання права власності, реальний розподіл будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права особистої власності,

В С Т А Н О В И В :

25 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати за ним право власності на 59/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами; та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 473кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, виділивши частину будинку реально та розділивши земельну ділянку в рівних долях.

Позов обґрунтував наступним. З 20.09.1997 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Під час перебування в шлюбі ними за спільні кошти було придбано 59/100 частин будинку з надвірними спорудами та 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,0473 га, кадастровий НОМЕР_1, розташовані в АДРЕСА_1. Добровільно розділити будинок та землю немає можливості.

13 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила: визнати за нею право особистої приватної власності на прибудову до житлову будинку АДРЕСА_1 під літ."Г" у складі приміщень 2-3 житлової кімнати площею 13,6кв.м, 2-2 санвузол площею 6,3 кв.м, 2-1 коридор площею 5,7кв.м та прибудову літ." Г4" - ганок з козирком площею 3,7кв.м.

Зустрічний позов обґрунтувала наступним. При купівлі житлового будинку загальна площа становила 41,1кв.м, житлова площа - 20,2кв.м, в подальшому було добудовано житлову прибудову площею 31,3кв.м. ОСОБА_3 вказала, що ця прибудова була збудована на її особисті кошти, які були подаровані їй від матері, яка в свою чергу отримала їх від оренди земельних ділянок та продажу її житлового буднику.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 грудня 2016 року вказаний зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Оскаржуваним рішенням від 19 березня 2018 року первісний позов задоволено, зустрічний позов залишено без задоволення. Зокрема, суд вирішив:

--- визнати за ОСОБА_4 право власності на 59/200 частин житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, а також право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 473кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

--- виділити ОСОБА_4:

- в житловому будинку літ "Г": 2-6- житлову кімнату площею 15,0кв.м, У господарчій прибудові літ. "Г2" у складі приміщень: 2-7 санвузол, площею 4,4кв.м, 2-8-кухня площею 10,8кв.м. В житлові прибудові літ. "Г3": 2-1-коридор площею 4,5кв.м;

- надвірні будівлі та споруди: літ. "г4"-ганок з козирком, 1/2 літ. "М"-сарай, літ. "а5"-погріб з шийкою, літ. "Я"-вбиральня, 1/4 №1-огорожа, 1/2 №5-ворота, 1/2 №ІІІ-вимощення;

--- виділити ОСОБА_4 1/2 частину земельної ділянки, яка складається з двох частин: перша розташована під виділеною йому частиною житлового будинку та прилеглою прибудинковою територією, площа якої становить 106,9кв.м (синім кольором на плані), друга - розташована під погребом з шийкою літ. "а5", вбиральнею літ. "Я", 1/2 частиною сараю літ. "М" та під частиною городу, яка прилягає до правої межі земельної ділянки - 98,1кв.м (синім кольором на плані). Загалом виділити ОСОБА_4 земельну ділянку площею 236,5кв.м., що відповідає ідеально належній;

--- визнати за ОСОБА_3 право власності на 59/200 частин житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, а також право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 473кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

--- виділити ОСОБА_3 :

- в житловому будинку літ. "Г": 2-4 коридор, площею 1,8кв.м; 2-5 коридор з кухнею-нішею, площею 9,3кв.м; В житловій прибудові "Г3": 2-2 санвузол, площею 6,3кв.м, 2-3-житлова кімната, площею 15,0кв.м, інженерні комунікації (водопостачання та водовідведення);

- надвірні будівлі та споруди: 1/4 №1-огорожа, 1/2 №5-ворота, №7-водопровід, №1-вигрібна яма, 1/2 №ІІІ-вимощення;

--- виділити ОСОБА_3 1/2 частину земельної ділянки, яка складається з двох частин: перша розташована під виділеною їй частиною житлового будинку та прилеглою територією, площа якої становить 64,7кв.м (червоним кольором на плані), а друга частина - розташована під частиною городу, яка прилягає до лівої межі земельної ділянки - 140,3кв.м (червоним кольором на плані). Загалом виділити ОСОБА_3 земельну ділянку площею 236,5кв.м, що відповідає ідеально належній;

--- розподіл горища виконати по осям міжквартирних перегородок згідно варіанту розподілу житлового будинку;

--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в сумі 10580грн;

--- зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права особистої власності - залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі, а зустрічну позовну заяву - задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема вказала, що зазначення у резолютивній частині частки сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 59/200 кожному, замість 52/200 та 66/200, свідчить про незаконність рішення в цій частині. Також зазначила, що суд залишив поза увагою ту обставину, що реальний поділ в натурі між сторонами на даний час неможливий у зв'язку із відсутністю дозволів, технічної та проектної документації для переобладнання. При цьому вказала, що під час перепланування будинку передбачено влаштування отворів у зовнішніх несучих стінах. Також вказала, що суд не врахував того, що з 2009 року по 2016 рік сторони фактично припинили шлюбні відносини, проте продовжували жити разом, виходячи із інтересів спільної дитини. Крім того, зазначила, що суд неправомірно взяв до уваги показання свідків про те, що ОСОБА_4 брав участь працею та коштами у реконструкції будинку.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.09.1997р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1997 року; дошлюбне прізвище дружини - "ОСОБА_3", прізвище її після реєстрації шлюбу - "ОСОБА_3" (а.с.4).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 серпня 2009 року ОСОБА_5 (продавець) передала у власність, а ОСОБА_3 (покупець) прийняла у власність і зобов'язалась оплатити земельну ділянку, на якій розташована 1/2 частка житлового будинку садибного типу з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Площа земельної ділянки складає 0,0473 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Продаж земельної ділянки проводиться за 43086грн (а.с.13-14).

Згідно витягу з договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 16.09.2015 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, і це підтверджують сторони, власником іншої частини спірного будинку є ОСОБА_6 (а.с.16, 17).

Із довідки ТОВ "Укртехінвентаризація" від 07.10.2016 року вбачається, що згідно акту користування співвласників по АДРЕСА_1 виявлено, що внаслідок реконструкції житлового будинку літ."Г" та добудови до житлового будинку літ."Г", ганка літ. "г4", вбиральні літ. "Я", змінилися реальні частки між співвласниками. В результаті перерахунку реальних долей частка домобудівлі, яка належить ОСОБА_3, складає 59/100, ОСОБА_6 складає 41/100 часток (а.с.11).

З Інформаційної довідки з різних реєстрів щодо суб'єкта (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно тощо) вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 (з 24.08.2009р згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно), на 59/100 (з 16.09.2015р згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) частку спірного житлового будинку загальною площею 82,5кв.м, житлова площа - 46,1кв.м, площа земельної ділянки - 1077,0кв.м, загальна вартість нерухомого майна - 131328 грн, вартість самочинно збудованого - 20254грн (а.с.9-10).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.09.2015 року індексний номер: 43959871 на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 належить 59/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 109кв.м, житловою площею 62,9кв.м (а.с.61).

Із технічного паспорту від 05.08.2013 року на житловий будинок АДРЕСА_1, вбачається, що житлова прибудова літ. "Г3" побудована у 2009 році, її площа складає 31,3кв.м, безпосередньо сам житловий будинок літ. "Г" побудований 1953 року, реконструйований 2009 року, також у 2009 році побудовані, зокрема ганок з козирком літ. "г4" та вбиральня літ. "Я". Загальна площа приміщень складає 109кв.м (а.с.6-8).

Ухвалою суду від 13 січня 2017 року у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку №122 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 10.04.2017 року судового експерта Крутька Вадима Сергійовича запропоновано 2 варіанти розподілу житлового будинку, надвірних будівель і споруд з відхиленням від ідеальних часток співвласників та відповідні їм варіанти порядку користування земельною ділянкою (а.с.83-101).

Відповідно до варіанту №1:

За І співвласником з ідеальною часткою 59/200 пропонується виділити:

- в житловому будинку літ. "Г": 2-4 коридор, площею 1,8кв.м, 2-5 коридор з кухнею-нішею, площею 9,3кв.м;

- в житловій прибудові літ. "Г3": 2-2 санвузол, площею 6,3кв.м, 2-3-житлова кімната, площею 15,0кв.м, інженерні комунікації (водопостачання та водовідведення);

- надвірні будівлі та споруди: 1/4 №1-огорожа, 1/2 №5-ворота, №7-водопровід, №1-вигрібна яма, 1/2 №ІІІ-вимощення.

Дійсна інвентаризаційна вартість вказаної частки становить 90837грн.

Реальна частка складає 66/200, що на 7/200 більше за належну частку 59/200.

За ІІ співвласником з ідеальною часткою 59/200 пропонується виділити:

- в житловому будинку літ. "Г": 2-6- житлову кімнату площею 15,0кв.м;

- у господарчій прибудові літ. "Г2" у складі приміщень: 2-7 санвузол, площею 4,4кв.м, 2-8-кухня площею 10,8кв.м;

- в житловій прибудові літ. "Г3": 2-1-коридор площею 4,5кв.м;

- надвірні будівлі та споруди: літ. "г4"- ганок з козирком, 1/2 літ. "М"- сарай, літ. "а5"- погріб з шийкою, літ."Я"- вбиральня, 1/4 №1 - огорожа, 1/2 №5-ворота, 1/2 №ІІІ - вимощення.

Дійсна інвентаризаційна вартість вказаної частки становить 71424грн.

Реальна частка складає 52/200, що на 7/200 менше за належну частку 59/200.

Сума грошової компенсації, що належить ІІ співвласнику, становить 10 580 грн.

Ідеально співвласникам з частками 1/2 належить по 236,5кв.м земельної ділянки (473кв.м. х 1/2).

За І співвласником виділяється земельна ділянка, яка складається з двох частин: перша розташована під виділеною їй частиною житлового будинку та прилеглою територією, площа якої становить 64,7кв.м (червоним кольором на плані), а друга частина - розташована під частиною городу, яка прилягає до лівої межі земельної ділянки - 140,3кв.м (червоним кольором на плані).

За ІІ співвласником виділяється земельна ділянка, яка складається з двох частин: перша розташована під виділеною йому частиною житлового будинку та прилеглою прибудинковою територією, площа якої становить 106,9кв.м. (синім кольором на плані), друга - розташована під погребом з шийкою літ. "а5", вбиральнею літ. "Я", 1/2 частиною сараю літ. "М" та під частиною городу, яка прилягає до правої межі земельної ділянки - 98,1кв.м (синім кольором на плані).

У загальне користування співвласників для доступу до виділених частин будинку та надвірних будівель і споруд виділяється земельна ділянка площею 63,00кв.м (по 31,5кв.м кожному).

Розподіл горища виконати по осям міжквартирних перегородок згідно варіанту розподілу житлового будинку.

Відповідно до варіанту №2:

За І співвласником з ідеальною часткою 59/200 пропонується виділити:

- в житловій прибудові літ. "Г3": 2-1-коридор площею 4,5кв.м, 2-2 санвузол, площею 6,3кв.м, 2-3 - житлова кімната, площею 15,0кв.м ;

- в господарчій будівлі літ. "Г2": 2-8 кухня, площею 7,0кв.м;

- надвірні будівлі та споруди: літ. "г4" - ганок з козирком, 1/4 №1 - огорожа, 1/2 №5 - ворота, №7-водопровід, №1 - вигрібна яма, 1/2 №ІІІ - вимощення.

Дійсна інвентаризаційна вартість вказаної частки становить 103894грн.

Реальна частка складає 76/200, що на 17/200 більше за належну частку 59/200.

За ІІ співвласником з ідеальною часткою 59/200 пропонується виділити:

- в житловому будинку літ. "Г": 2-4- коридор площею 3,6кв.м, 2-5 житлова кімната площею 15,5кв.м., 2-6 санвузол площею 7,0кв.м;

- у господарчій прибудові літ. "Г2" у складі приміщень: 2-7 кухня, площею 8,2кв.м, інженерні комунікації,

- надвірні будівлі та споруди:1/2 літ. "М" - сарай, літ. "а5" - погріб з шийкою, літ."Я" - вбиральня, 1/4 №1 - огорожа, 1/2 №5-ворота, 1/2 №ІІІ - вимощення.

Дійсна інвентаризаційна вартість вказаної частки становить 58367грн.

Реальна частка складає 42/200, що на 17/200 менше за належну частку 59/200.

Сума грошової компенсації, що належить ІІ співвласнику, становить 24 812грн.

Ідеально співвласникам з частками 1/2 належить по 236,5кв.м земельної ділянки (473кв.м. х 1/2).

За І співвласником виділяється земельна ділянка, яка складається з двох частин: перша розташована під виділеною їй частиною житлового будинку та прилеглою територією, площа якої становить 48,1кв.м (червоним кольором на плані), а друга частина - розташована під частиною городу, яка прилягає до лівої межі земельної ділянки - 155,4кв.м (червоним кольором на плані).

За ІІ співвласником виділяється земельна ділянка під виділеною йому частиною житлового будинку та будівлями, прилеглою прибудинковою територією та частиною городу, яка прилягає до правої межі земельної ділянки - 203,5кв.м (синім кольором на плані).

У загальне користування співвласників для доступу до виділених частин будинку та надвірних будівель і споруд виділяється земельна ділянка площею 66,00кв.м (по 33,0кв.м кожному).

Зазначеною судовою експертизою, якою при визначенні варіантів поділу приймалися до уваги, зокрема, норми ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" (пункти 2.9, 2.14, 2.22, 2.24, 2.26, 2.27, 2.28, 2.30, 3.4, 8.10), встановлено, що фактично досліджуваний будинок розділено на дві ізольовані квартири (59/100 належить ОСОБА_3, 41/100 належить ОСОБА_6), склався порядок користування його співвласниками надвірними будівлями і спорудами відповідно до зведеного акту БТІ.

Відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу (п.1); майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування (п.2); майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.3); житло та земельна ділянка, набуті внаслідок приватизації (п.п.4 і 5).

За ч.ч.2-5 вказаної норми Закону особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя (ч.2); премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги (ч.2); кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди (ч.3); страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них (ч.5); суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (ч.6).

З іншого боку, згідно ст.60 СК України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

При цьому, докази мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст.77, 78 ЦПК України) і це є процесуальним обов'язком сторони, яка їх надає (ст.ст.12,81 ЦПК України).

Саме така правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 653/3848/15-ц.

Відповідно до ст.61 СК України: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1); об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2); якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.3); речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.4).

Зі змісту ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 вказаного Кодексу вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказано, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст.60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Таким чином, для того, щоб виділити в особисту приватну власність ОСОБА_3 майно, воно має бути придбано за кошти, які належали їй до шлюбу та за кошти, які, наприклад, отримані від продажу іншого майна, яке набуте нею до шлюбу.

Задовольняючи первісний позов, визнаючи за кожним із сторін право власності на 59/200 частин житлового будинку, а також право власності на 1/2 частину земельної ділянки та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що презумпцію права спільної сумісної власності майна колишнього подружжя ОСОБА_3 не спростовано, оскількинадані нею докази не підтверджують факту використання її особистих коштів на будівництво спірного майна та те, що вона мала намір на будування спірного майна тільки як її особисту власність. Також виходив з того, що ОСОБА_3 не надала доказів придбання нею будівельних матеріалів та доказів оплати виконаних по зведенню прибудови робіт. Показання свідків, допитаних в судовому засіданні, не доводять, що прибудова до житлового будинку була зведена ОСОБА_3 лише за її особисті кошти. Окрім вказаного суд виходив з того, що з показів свідків вбачається, що спірний об'єкти нерухомості - прибудова літ. "Г3", площею 31,3 кв.м до житлового будинку АДРЕСА_2 будувалася сторонами в інтересах та для цілей сім'ї, вказана прибудова зводилася ними узгоджено. Також суд виходив з того, що розрахунки за будівництво цих об'єктів здійснювали обидві сторони, а з пояснень свідків встановлено, що ОСОБА_4 самостійно виконував деякі будівельні роботи, запрошував будівельників, розраховувався за виконані роботи та за придбані будівельні матеріали. Окрім того, суд вважав, що показання свідків, які пояснювали, що їм відомо про те, що ОСОБА_3 всі свої кошти витрачала на будівництво будинку, не впливають на висновки суду, оскільки жоден з допитаних свідків не зміг повідомити розмір витрат сторін, джерело цих витрат. Таким чином, суд вважав, що спірна частина будинку та земельна ділянка були придбані сторонами під час перебування у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір, а також будь-яка домовленість про розподіл майна, спірна нерухомість є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, дослідивши два варіанти поділу спірного житлового будинку та земельної ділянки, запропоновані експертом, суд першої інстанції вважав доцільним обрати саме варіант №1, який найбільше влаштовує сторони, адже в даному варіанті, окрім врахування всіх потреб сторін у площі приміщень, визначено найменшу грошову компенсацію, яку повинна сплатити одна сторона іншій, а площа приміщень, яка виділяється сторонам у спірному будинку, найбільше дорівнюють одна одній.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду в частині поділу майна подружжя та визнання права власності, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення в цій частині, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Надані ОСОБА_3 документи (довідки отриманого доходу, проект газопроводу житлового будинку, квитанції, договір надання послуг, накладні тощо) на підтвердження сплати коштів або отримання заробітної плати (а.с.218-225, 226, 227, 228, 229, 230-234, 236-243, 244-251), які, на її думку, підтверджують те, що вся оплата виконувалась за її власні кошти, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані докази не є належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо того, що саме особисті кошти ОСОБА_3 були витрачені на відповідні придбання чи оплату послуг.

Тобто ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів, які з неминучістю підтверджували б ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог (що прибудова була збудована на її особисті кошти).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду в частині реального поділу житлового будинку, оскільки його зроблено передчасно внаслідок неповного з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, при вирішенні спору судами не враховано, що відповідно до абзацу 4 пункту 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 в редакції, чинній на час придбання сторонами спірного майна та на час звернення осіб до суду з цими позовами (виникнення спірних правовідносин) - власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

З 05 січня 2017 року, тобто на час ухвалення оскаржуваного рішення, вказана норма діє в іншій редакції, а саме - власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до ст.152 ЖК Української РСР виконання власником робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків та Державним будівельним нормам України "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт".

Переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

При поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема, погодження щодо встановлення відокремленого газо-, водо- та електропостачання.

Вирішуючи зазначений спір, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, не звернув увагу, що, здійснюючи виділ (поділ) житлового будинку в натурі, необхідно здійснити певний перелік робіт з переобладнання та перепланування вказаного житлового будинку, в тому числі влаштування інженерних систем комунікацій, у зв'язку з чим не з'ясував, чи передбачають вказані роботи втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та відповідно не перевірили чи потрібні відповідні висновки відповідних органів про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань, а також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування житлового будинку (у разі втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування).

Без встановлення зазначених обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, неможливо ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Саме такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 року у справі № 653/2820/15-ц.

При цьому, судовим експертом у своєму висновку від 10.04.2017 року звернуто увагу на наступне:

--- вказані у варіантах №1 та №2 переобладнання слід проводити у відповідності до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва, за дозволом, наданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, при наявності затвердженої у встановленому порядку проектної документації, рішень місцевих органів самоуправління;

--- розподіл житлового будинку пов'язаний з роботами по розподілу інженерних комунікацій. Для реконструкції житлового будинку співвласникам необхідно звернутися до відповідних енергозабезпечуючих організацій для отримання технічних умов, відповідно до яких необхідно розробити проектну документацію та подати декларацію (повідомлення) до Державної архітектурно-будівельної інспекції;

--- необхідно врахувати те, що під час перепланування житлового будинку передбачено влаштування отворів у зовнішніх несучих стінах. Експертом розробляються лише принципові рішення по певних варіантах розподілу та не виконуються проектні роботи. За відповідним проектом співвласникам слід звертатись до проектних установ. Вартість реконструкції будинку визначається у складі проектно-кошторисної документації на вказану реконструкцію у відповідності з отриманими від енергозабезпечуючих організацій технічними умовами.

Тобто, експерт також вказав на те, що до ухвалення рішення у справі необхідна наявність відповідних висновків, дозволу, наданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженої у встановленому порядку проектної документації, декларації (повідомлення) до Державної архітектурно-будівельної інспекції, рішення місцевих органів самоуправління.

Однак вказані документи в матеріалах справи відсутні. При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_4 зазначила, що зазначені документи її довіритель наразі отримати не може, цьому заважає ОСОБА_3 та відсутність в нього правовстановлюючого документу, який підтверджував би його право власності на частину будинку та дозволяв би йому, як власнику, вирішувати нагальні питання з отримання вказаних документів на перебудову та перепланування. А тому вона, вказуючи на відсутність в неї жодних клопотань з цього приводу, вважає за необхідне закінчити апеляційний розгляд цієї справи з визнанням за її довірителем права власності на ідеальну частку будинку, а саме 59/200 часток.

Таким чином, враховуючи зазначене та передчасність заявленої вимоги в частині реального розподілу будинку внаслідок відсутності доказів на підтвердження можливості реального поділу спірного житлового будинку, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України у відповідній частині апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині реального розподілу будинку слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та є такі, що висновки суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом фактичного припинення шлюбних відносин сторін з 2009 року та на неправомірність взяття судом до уваги показання свідків про участь ОСОБА_4 працею та коштами у реконструкції будинку, оскільки відповідні доводи скаржника не підтверджені належними доказами.

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, 375, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ст.152 ЖК Української РСР, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 березня 2018 року в частині реального розподілу будинку скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 07 лютого 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська