Номер провадження: 22-ц/813/3526/19
Номер справи місцевого суду: 523/1712/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року в частині застосування зустрічного забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання розписки фіктивною (недійсною), -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання розписки фіктивною (недійсною).

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року клопотання ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на Ѕ частину земельної ділянки НОМЕР_1 , площею 0,055 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу № 68 від 17.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Заботкіною Т.Ю. Одеського міського нотаріального округу.

Застосовано зустрічне забезпечення позову.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, розмір зустрічного забезпечення у сумі 100 000 гривень та зобов`язано ОСОБА_1 сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду (Отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ):26302945, Банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО: 820172, № рахунку: 5435) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , у вказаний строк, тобто до 03.12.2018 року, надати до суду документи, що підтверджують сплату суми зустрічного забезпечення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року.

Не погоджуючись з ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року в частині застосування зустрічного забезпечення позову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що переглядом в апеляційній інстанції є ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року в частині застосування зустрічного забезпечення позову.

В частині застосування заходів забезпечення позову ухвала не переглядається.

Забезпечення позову, в тому числі і зустрічне забезпечення регулюється розділом 1 главою 10 ЦПК України.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Застосовуючи зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ч.7 ст.153 ЦПК України.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно застосував зустрічне забезпечення позову.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв"язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, вказані обставини судом першої інстанції при вирішенні питання про зустрічне забезпечення не розглядалися та не оцінювалися, а оскаржувана ухвала не містить жодної мотивації як щодо розміру зустрічного забезпечення, так і взагалі необхідності в його застосуванні.

Застосовуючи зустрічне забезпечення, суд першої інстанції не навів жодних доводів та аргументів щодо того, яким чином накладений арешт на Ѕ частину земельної ділянки може завдати збитків відповідачу по справі у розмірі 100 000 грн, а також в чому саме можуть полягати такі збитки.

Сам по собі арешт на майно унеможливлює лише продаж даного нерухомого майна та жодним чином не обмежу осіб користуватися ним, сдавати його в оренду, використовувати для садівництва, тощо.

Окрім того, обов"язок застосувати зустрічне забезпеченя в розуміннні ч. 3 ст. 154 ЦПК України виникає у суду лише тоді, коли позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Матеріали справи доказів, передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення не мають, оскільки ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживає на території України, а докази щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, суду не представлено.

Крім того, колегія суддів не погоджується з аргументацією суду, що оскільки позивач не надав до суду відомостей щодо свого майнового стану, то слід застосувати зустрічне забезпечення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3-4 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Отже, коли виникають питання щодо заяви про забезпечення позову або питання, пов"язані із зустрічним забезпеченням, суд може викликати заявника для надання пояснень чи додаткових доказів, або вирішити це питання в судовому засіданні з викликом сторін.

Проте, суд при розгляді питання про застосування заходів забезпечення позову та одночасного вирішення питання щодо застосування зустрічного забезпечення, на це уваги не звернув, та пославшись на відсутність відомостей щодо майнового стану позивача, передчасно застосував зустічне забезпечення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року в частині застосування зустрічного забезпечення позову скасуванню, як передчасна.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв:

складність справи,

поведінка заявника та відповідних органів влади,

а також важливість предмета спору для заявника

(див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: « Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З початку січня 2019 року по 20.05.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 459 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року в частині застосування зустрічного забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 22.05.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін