Справа № 484/4947/18
Провадження № 2/484/239/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання -Бикова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги позивач вказав, що він з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 11.01.2018р. був розірваний. Під час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 З 2017р. вони з відповідачем проживають окремо. Донька перебуває на його утримані. Відповідач з того часу не підтримує з дитиною жодних відносин, її вихованням не займається, її життя та здоров`ям не цікавиться, не піклується про неї. Таким чином, відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків.

Ухвалою від 12.11.2018р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 11.12.2018р., визначені строки для подачі заяв по суті, зобов`язано службу у справах дітей Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області надати суду висновок щодо розв`язання спору.

11.12.2018р. за клопотанням представника органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області підготовче засідання відкладене на 27.12.2018р.

27.12.2018р. підготовче засідання відкладене через неявку учасників процесу на 14.01.2019р.

14.01.2019р. за клопотанням представника позивача викликані на судове засідання свідки, закрите підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду на 04.02.2019р.

04.02.2019р. розгляд справи відкладений на 04.03.2019р. для повторного виклику відповідача.

04.03.2019р. в судовому засіданні допитані свідки та оголошена перерва до 05.04.2019р. для можливості з`ясування думки дитини щодо суті спору.

Представник позивача в судовому засіданні 04.03.2019р. підтримала позов у повному обсязі та просила задовольнити його, посилаючись, що відповідач не виконує свої батьківські обв`язки відносно своєї доньки. 05.04.2019 р. представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі.

Від відповідача надійшла заява, підпис відповідача у якій засвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В .А . У зазначеній заяві відповідач вказала, що їй відомо про розгляд справи про позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , підтвердила, що вона дійсно не бере участь у вихованні та утриманні доньки, не підтримує з нею ніяких стосунків та просила розгляд справи проводити без її участі. Жодних заперечень проти задоволення позову відповідач не навела, відзив до суду не надала. Вказану заву суд розцінює як визнання відповідачем позову.

Представник органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області в судовому засіданні 04.03.2019р. підтримала висновок та просила позов задовольнити. На судове засідання 05.04.2019р. надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки учасники справи на судове засідання 05.04.2019р. не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірваний рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.01.2018р., яке набрало законної сили 30.10.2018р.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Позивач в позові вказав, що з 2017р. відповідач не цікавився дитиною та спілкувався з нею.

Відповідно характеристики та довідки, наданих Первомайською ЗОШ І-ІІІ ступенів №5, ОСОБА_3 навчається у школі з першого класу. Вона проживає разом з батьком та бабусею, які займаються її вихованням та навчанням. Мати до школи не з`являється, навчанням і вихованням доньки не цікавиться.

Відповідно до довідки, виданого державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби, позивач не отримував аліменти на утримання доньки від відповідача за період з 29.09.2017р. по 26.09.2018р.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачем. Приблизно два роки вони не бачили та не чули, щоб відповідач відвідувала дитину, купувала подарунки, цікавилась нею. Вихованням дитини замається її батько, дідусь та бабуся. Свідок ОСОБА_10 вказала, що бачила одного разу відповідача, яка стояла біля будинку позивача. Зі слів бабусі дитини, вона приходила до доньки.

27.12.2018р. орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області склав висновок, відповідно до якого у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 усунулась від виконання батьківських обов`язків відносно доньки: проживає окремо, вихованням та утриманням дитини не займається, здоров`ям не цікавиться. Таким чином орган опіки та піклуванням вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її неповнолітньої доньки.

Надана відповідачем заява свідчать про те, що ОСОБА_2 свідомо не бажає турбуватись про свою неповнолітню доньку, з власної ініціативи усунулась від участі у її житті.

Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про доньку та займатись їх вихованням. Відповідач зі свого боку не надала заперечень проти цього, навпаки позов визнала повністю. Такі дії відповідача свідчать про свідоме та винне нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про позбавлення батьківських прав належить задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Місце проживання позивача: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 12.04.2019р.

Суддя Н.А.Медведєва