Житомирський апеляційний суд
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/15737/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом у якому просила стягнути із відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини його заробітку та на своє утримання у розмірі ј частини заробітку і до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з липня 2016 року. Під час шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час сімейні відносини між сторонами припинилися, вони проживають окремо. Зазначала, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, власного доходу не отримує. Разом з тим, ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, проте згоди між сторонами не досягнуто щодо розміру аліментів, які останній має сплачувати щомісячно на утримання дитини та дружини, відтак просила задовольнити її позовні вимоги.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 у розмірі 1/5 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2018 і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача, починаючи з 20.11.2018 і до досягнення дитиною трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить змінити оскаржуване рішення, зменшивши розмір стягнутих із нього аліментів на утримання малолітньої доньки до 1/6 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на дружину у розмірі 1/8 частину всіх видів його доходу і до досягнення дитиною трьох років. На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наданих відповідачем, а саме, не взято до уваги розмір щомісячних доходів та витрат відповідача, та які, у свою чергу, підтверджують той факт, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому сплачувати присуджену суму аліментів. Судом також не було враховано стан здоров`я відповідача.

28 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою на вищевказане судове рішення, у якій просить змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір стягнутих із ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки до 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги середній розмір щомісячної заробітної плати відповідача, яка складає 13013 грн. 06 коп., а починаючи з 2019 року, грошове забезпечення останнього було збільшено до 17000 гривень. Також, судом не взято до уваги Постанову КМУ від 18.10.1999 №1923 «Про затвердження порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формування», відповідно до якої, ОСОБА_2 не несе витрат на лікування, оскільки отримує його безкоштовно, яке гарантоване державою. Окрім того, відповідач, як учасник бойових дій, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» отримує ліки та санаторно-курортне лікування безоплатно. А також, вищевказаний Закон надає ОСОБА_2 пільги по оплаті комунальних послуг.

Розглянувши апеляційні скарги по суті, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю. Батьки не дійшли згоди щодо участі в утриманні доньки.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з батька аліментів на утримання дитини.
Разом з тим, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , суд першої інстанції у рішенні не навів підстав, відповідно до яких зменшив розмір аліментів з 1/4 до 1/5 частини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у м. Бердичеві Житомирської області. Із довідки, виданої лейтенанту ОСОБА_2 , військовою частиною НОМЕР_1 вбачається, що за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 розмір його грошового забезпечення складав 79267 грн 39 коп, з них утримано 1189 грн. Середній щомісячний розмір грошового забезпечення - 13013 грн 06 коп. Інших осіб, які перебувають на утриманні у платника аліментів немає.
Крім того в апеляційний інстанції ОСОБА_2 пояснив, що з січня 2019 року його заробітна плата збільшилася та становить 18 000 грн в місяць.
Тому, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції у частині розміру стягнутих аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , та зважаючи на встановлені судом обставини, обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, матеріальне становище відповідача, яке підтверджено довідкою про його доходи, стягує з останнього на утримання доньки на користь позивачки аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Що стосується часткового задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то апеляційний суд виходить з наступного.
Так, згідно зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідач працює, отримує стабільний заробіток. ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років та на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, отримує допомогу при народженні дитини з 01.12.2017 по 30.11.2020 у розмірі 860 грн щомісячно.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про можливість покладення на відповідача обов`язку надати утримання дружині до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1 /8 частини всіх видів заробітку.
Наявність у ОСОБА_1 на праві власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок на території Іванівської сільської ради Житомирського району не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання дружини до досягнення донькою ОСОБА_4 , 3-х років.
Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 виданого управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Так, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги:
безплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів та виробів медичного призначення за рецептами лікарів;
75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);
безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.
Оскільки відповідач є учасником бойових дій, то відповідно до ст.12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на пільги пов`язані з користуванням громадським транспортом, на оплату комунальних послуг, на безоплатне одержання ліків.
Тому є безпідставними доводи відповідача про те, що значну частину свого заробітку він витрачає на оплату вказаних послуг.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи.
Виходячи із наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалено без повного з`ясування обставин справи, що призвело до порушення норм чинного матеріального законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2018 і до повноліття дитини.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з 20.11.2018 і до досягнення дитиною трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 16 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді