Справа № 497/2082/18
Провадження № 2/497/165/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді - Раца В.А.

секретаря - Божевої І.Д.

за участю: представників позивача - Янчевої Г.Ф., Ульянової Ю.Д.

відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом Болградської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2018 року перший заступник голови районної державної адміністрації Кучмійов А.В. звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх їх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому позивач посилається на те, що відповідачі є батьками малолітніх дітей. Мати дітей ОСОБА_2 не працює, не має постійного місця проживання, залишає дітей на тривалий час без батьківського піклування. Батько дітей ОСОБА_1 тимчасово працює трактористом за наймом, іноді зловживає алкогольними напоями. У зв`язку з важким матеріальним положенням ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей із заявою про влаштування дітей до будинку дитини, тому з 23.09.2016 року діти були влаштовані до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини. З батьком неодноразово проводилися бесіди щодо створення належним умов для утримання дітей, виконання своїх батьківських обов`язків. Після цього у травні 2018 року батько знову звернувся із заявою про продовження перебування дітей у будинку дитини. 10.11.2018 року закінчився строк дії розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 10.05.2018 року. Таким чином діти більш двох років перебувають у будинку дитини. Батько дітей бажає продовжити термін перебування дітей в дитячому державному закладі, але позивач вважає, що з 2016 року по теперішній час батьки не зверталися до служби з питання про повернення дітей у сім`ю, не приймали рішучих мір для вирішення цього питання, тому не має необхідності продовжувати строк. Таким чином батьки самоусунулись від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, тому позивач звернувся до суду з цім позовом.

Представники позивача Янчева Г.Ф. , Ульянова Ю.Д. в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, але в судових дебатах висловити думку, що справу необхідно вирішити на розсуд суду, хоча спочатку відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву, в якому наполягав на тому, щоб дітей передали йому на виховання та в частині позовних вимог відносно нього відмовити. Крім цього, пояснили, що у випадку позбавлення їх батьківських прав, після усунення обставин, що заважають виконувати батьківськи права, бажають звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 (а.с.5), виданим відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 (а.с.6), виданим відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області, батьками дітей є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідачі по справі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ніде не працює, не має постійного місця проживання, залишає дітей на тривалий час без батьківського піклування, на теперішній час проживає окремо від сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично в судовому засіданні підтвердила відповідач ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює у Фермерському господарстві «Терра» на посаді робітника з 08.01.2019 року (а.с.43), отримує заробітну плату в місяць в сумі 2898,00 грн. (а.с.44).

10 вересня 2016 року діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були передані ОСОБА_1 , так як залишилися без батьківського піклування, що підтверджується актом передачі дітей від 10 вересня 2016 року, складеного секретарем Утконосівської сільської ради. Мати покинула малолітніх дітей без засобів існування та зникла у невідомому напрямку (а.с.10).

У зв`язку з тяжким матеріальним станом ОСОБА_1 звернувся в службу у справах дітей із заявою про влаштування дітей до будинку дитини. З 23 вересня 2016 року, на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 13.09.2016 року №361/А - 2016 малолітні діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 влаштовані до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини за заявою батька (а.с.11).

Розпорядженням Болградської районної державної адміністрації від 14.09.2017 року № 343/А -2017 термін перебування дітей у Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини, за заявою батька від 13.09.2017 року, було продовжено у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем (а.с.16).

У травні 2018 року ОСОБА_1 черговий раз звернувся в службу у справах дітей із заявою про продовження перебування дітей у будинку дитини у зв`язку з тяжким матеріальним станом.

Розпорядженням Болградської районної державної адміністрації від 10.05.2018 року №166/А - 2018 термін перебування дітей у ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини, за заявою батька, продовжено, так як зі слів батька ним продовжується ремонт приміщень та створення умов для повноцінного утримання та виховання дітей (а.с.17).

Згідно клопотання Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини від 11 червня 2018 року встановлено, що за час перебування дітей у закладі батьки відвідували дітей 14 разів, а саме - 26.09.2016 року; 24.10.2016 року; 29.10.2016 року; 06.02.2017 року; 04.03.2017 року; 07.04.2017 року; 22.05.2017 року; 17.06.2017 року; 17.07.2017 року; 03.09.2017 року; 29.10.2017 року; 07.04.2018 року; 18.04.2018 року; 09.06.2018 року (а.с.18).

Також відповідно до актів №02/06-47 та 02/06-46 від 22.04.2019 року, складених працівниками Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини, з 23.09.2016 року до 10.03.2019 року батько ОСОБА_1 цікавився долею дітей, приносив їм солодощі та відвідував їх 23 рази, в той час як мати відвідувала дітей тільки 3 рази (а.с.74,75).

З довідки №160 від 04.03.2019 року, виданою Кубейською сільською радою встановлено, що сім`я ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За весь час проживання на території с.Кубей ОСОБА_1 неодноразово притягувався правоохоронними органами з різних питань. Сім`я перебуває на постійному контролі в СПДД, ЦССМ та Кубейській сільській раді з питань невиконання батьківських обов`язків та агресивного ставлення до членів родини (а.с.76), що також підтверджується інформацією Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (а.с.72)

Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок від 28.11.2018 року за № 02/01-26/2009 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.20-21).

Отже, своїми діями, відповідачі свідомо порушують свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.

В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачі, свідомо не виконують своїх обов`язків по вихованню дітей, хоча вони і відвідують дітей у будинку дитини, але наміру забрати дітей у жодного з батьків не має, їх влаштовує той факт що діти знаходяться на утриманні держави більше двох років.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить.

Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітніх дітей, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Керуючись вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне положення відповідачки.

Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачів, на користь дитячого державного закладу, в якому будуть виховуватись діти чи на користь опікуна на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх її доходів з кожного, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Суд роз`яснює відповідачам, що відповідно до ст. 168 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».

Згідно до п. 6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 гривні з кожного.

Керуючись положенням ст.ст.2,81,263-265,352,354 ЦПК України; п. 2 ч.1 ст.164, ст.ст.165, 166, 180, 181 СК України; ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402; ч.2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов Болградської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку села Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с.Червоноармійське Болградського району Одеської області, батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на користь опікуна, або закладу де будуть перебувати діти, на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючі з 30.11.2018 року до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь опікуна, або закладу де будуть перебувати діти, на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючі з 30.11.2018 року до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в рівних частках, на користь держави судовий збір по 384,20 гривні з кожного.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст складено 17.05.2019 року.

Суддя В.А. Раца