ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3955/19 Справа № 212/9786/18 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватного акціонерного товариства "Суха Балка",

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, та представника відповідача Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року, ухваленого суддею Борис О.Н. у м. Кривому Розі, повний текст рішення суду складено 22 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" ( надалі - ПрАТ "Суха Балка"), про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час виконання трудових обов'язків гірника очисного вибою 09.08.2012 року близько 22-20 годині, знаходячись у клітьовому руддворі ствола «Ювілейний гор. 1260 метра шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» із ним стався нещасний випадок, внаслідок якого був травмований. Висновком МСЕК від 05.12.2012 позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та встановлена друга група інвалідності. Висновком МСЕК від 13.12.2017 позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, через отриману травму, що позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 124865,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПрАТ "Суха Балка" 45000грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про зміну рішення суду та збільшення розміру стягнутої моральної шкоди до 124865 грн. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано глибину моральних страждань та фізичного болю, які щоденно зазнає позивач. Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ПрАТ "Суха Балка" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди та не надано доказів для обґрунтування заявлених вимог. Судом не враховано вину потерпілого у нещасному випадку, який не дбав про безпеку, швидко рухаючись зачепився та впав, отримавши перелом правої ступні. Судом залишено поза увагою, що стан потерпілого значно покращився, що свідчить про зменшення відсотку втрати працездатності до 30%. Відповідачем не допущено порушення вимог законодавства, що перебувало у причинному зв'язку із отриманою позивачем виробничою травмою.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, наданих на них відзивів, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09 серпня 2012 року о 22-20 годині на шахті «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є відповідач ПрАТ «Суха Балка», при виконанні трудових обов'язків з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, під час якого була травмована права нога останнього (закритий злам таранної кісти правої ступні зі зміщенням уламків та вивихом голівки таранної кістки до зовні в таранно-човнуватому суглобі. Закритий злам кубоподібної кістки правої ступні зі зміщенням уламків та вивихом кубоподібної кістки в п'ятково-кубоподібному суглобі. Підвивих правої п'яткової кістки досередини - травма тяжка), що підтверджується актом №7 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.14-17).

На підприємстві відповідача 31 серпня 2012 року складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 09.08.2012 о 22-20 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок з гірником очисного вибою дільниці №10 шахти «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка» визнано страховим, пов'язаним з виробництвом і складено акт форми Н-1. Комісія вважає, що особою, дії або бездіяльність якої призвели до нещасного випадку є: гірник очисного вибою ОСОБА_1, який не подбав про посильні заходи і не забезпечив особисту безпеку під час пересування руд двору ствола шахти «Ювілейна», чим порушив вимоги п.1.27.1 «Інструкції з охорони праці №1 для гірника очисного вибою», ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п.3.1.(з) «Приавил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Євраз Суха Балка», запропоновано ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності (а.с.18-21).

Відповідно до довідки огляду МСЕК Серії 10 ААА № 083495 від 05.12.2012 року, ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності з 09.08.2012 за трудовим каліцтвом(а.с.8).

Відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААА №722805 від 13.12.2017 року ОСОБА_1 повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за трудовим каліцтвом з 01.01.2018 по 01.01.2020 (а.с.12-13).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 у зв'язку з отриманим трудовим каліцтвом під час виконання трудових обов'язків спричинено моральну шкоду. Яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов'язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров'я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров'ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров'ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров'я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з пункту у Акту № 7 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який стався 09 серпня 2012 року зі ОСОБА_1, встановлено невиконання потерпілим інструкції з охорони праці та особиста необережність потерпілого (а.с.16).

Роботодавець ПрАТ "Суха Балка" під час роботи позивача не забезпечив безпечного переходу через приводи стрілочних переводів з ходового боку виробки, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виробнича травма, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникла з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ "Суха Балка" про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, як підставу для відмови ОСОБА_1 в задоволенні позову. Оскільки, відсутність причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зав'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманою виробничою травмою доведений матеріалами справи. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносити щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що виробнича травма обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві, правонаступником якого є відповідач, через отримане трудове каліцтво, яке потягло за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги представника позивача, щодо розміру відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов'язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів не може погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з кожного з відповідачів на користь позивача, який визначено без повного урахування положення п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Матеріалами справи встановлено, що у зв'язку з виробничою травмою позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність вперше у розмірі 65 та була встановлена 2 група інвалідності. В подальшому відсоток втрати працездатності змінився до 30% й визнано інвалідом третьої групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, потребує медикаментозного лікування у зв'язку з отриманою виробничою травмою відчуває постійний біль, що підтверджується випискою з історії хвороби.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір компенсації моральної шкоди стягнутий з ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача ОСОБА_1 є заниженим, таким, що не відповідає перенесеним моральним стражданням позивача. Тому, рішення суду підлягає зміні, на підставі положення п.1ч.1 ст.376 ЦПК України, а стягнутий розмір збільшенню з 45000 грн. до 55000 грн., що буде відповідати засадам справедливості, законності та співмірності із періодом часу відпрацьованого позивачем на кожному з підприємств відповідачів.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року, змінити в частині розміру моральної шкоди стягнутої з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 збільшивши її з 45000 грн. до 55000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: