Провадження № 2/686/424/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., за участю представника позивача - ОСОБА_1 ., представника відповідача - Керницької О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/11937/17 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2

про стягнення вартості об`єкта лізингу та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач із позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та просить стягнути із відповідача 1 655 247,70 грн. та судові витрати. Позов мотивує тим, що між сторонами було укладено договір про фінансовий лізинг №00005526 від 23.08.2012 року, відповідно до якого позивач зобов`язався передати у розпорядження відповідача об`єкт лізингу, т.з. типу VW Touareg NF, а відповідач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів. Вартість об`єкту лізингу погоджена сторонами та становить еквівалент 63 590 дол. США.

06.02.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом ухвалене рішення за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, стягнення грошових коштів та моральної шкоди і зустрічним позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про зобов`язана повернути транспортний засіб. Даним рішенням первісний позов задоволено частково. Визнано недійсним договір про фінансовий лізинг, стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2074328 грн. 25 коп., що еквівалентно по курсу Національного банку України станом на 6 лютого 2017 року) 76605,95 доларів США. Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб марки «VW Touareg» NF 3.0 І V6 TDI, шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, двигун № НОМЕР_2 . В решті вимог первісного позову відмовлено. У вимогах зустрічного позову 'ГОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь держави судовий збір в сумі 32492 грн. 92 коп. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року у справі №686/19763/16-ц дане рішення змінено. Виключено з резолютивної частини рішення суду абзац шостий в частині посилання про відмову в задоволенні зустрічного позову. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2017 року в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь держави 8551 грн. 20 к. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 51839 грн. 84 к. судового збору. В решті залишено без змін.

Даним рішенням Апеляційного суду Хмельницької області встановлено недійсність договору про фінансовий лізинг, а відповідно до положень ЦК України, у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі те, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, відповідач повинна відшкодувати позивачеві 1 655 247,70 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує в повному обсязі, просить задоволити з наведених підстав.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, вважає його безпідставним, оскільки питання щодо застосування наслідків недійсності правочину та повернення транспортного засобу вже було вирішено на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна», крім цього, задоволення позовної вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про застосування наслідків недійсності правочину призведе до настання подвійної реституції, що є неприпустимим.

27.06.2017 року позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно відповідача, в задоволенні якого судом було відмовлено.

07.12.2017 року представником позивача заявлено клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості транспортного засобу на час проведення експертизи.

07.12.2017 року представником відповідача надано заперечення на позов, та заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

06.03.2018 року представником відповідача надано заперечення на клопотання про призначення експертизи.

06.03.2018 року по справі призначено авто товарознавчу експертизу, провадження по справі зупинено.

22.03.2018 року відповідачем подано апеляційну скаргу на ухвалу від 06.03.2018 року про призначення експертизи.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 24.05.2018 року, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу - без змін.

31.08.2018 року до суду надійшло клопотання про неможливість проведення експертизи, оскільки неможливо безпосередньо оглянути та дослідити об`єкт дослідження, провадження поновлено.

05.10.2018 року представником позивача заявлено клопотання про забезпечення позову, шляхом вилучення у відповідача транспортного засобу та передачі його на відповідальне зберігання позивачеві.

25.10.2018 року заяву про забезпечення позову задоволено.

02.11.2018 року, відповідач надіслала апеляційну скаргу на ухвалу про забезпечення позову. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27.12.2018 року, ухвалу від 25.10.2018 року скасовано, в задоволенні заяви відмовлено.

25.10.2018 року представником позивача надано відзив на заперечення відповідача.

15.05.2019 року, представником позивача заявлено клопотання про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, яке судом було відхилено.

20.06.2019 року представником позивача було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 15.05.2019 року про відмову в задоволенні заяви про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01.07.2019 року, було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Представником відповідача заявлено клопотання по відшкодування витрат на правову допомогу, розрахунок буде надано протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір про фінансовий лізинг №00005526 від 23.08.2012 року, відповідно до якого позивач зобов`язався передати у розпорядження відповідача об`єкт лізингу, т.з. типу VW Touareg NF, а відповідач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів. Вартість об`єкту лізингу погоджена сторонами та становить еквівалент 63 590 дол. США. Дані обставини підтверджуються копією договору, що знаходиться в матеріалах справи.

ТОВ «Порше Лізинг Україна», звернувся з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ця норма пов`язує право на звернення до суду із захистом прав, свобод чи інтересів саме особи яка звернулась до суду.

За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

За змістом п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду справи про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦК України. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).

Основні майнові наслідки недійсності правочинів пов`язані з визначенням правової долі того, що отримано сторонами правочину. Це регламентується загальними правилами, що регулюють правову частку, отриману сторонами правочину.

До загальних правил майнових наслідків недійсності правочинів належить двостороння реституція - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути іншій стороні в натурі все, що вона отримала від виконання цього правочину. У разі неможливості повернути отримане в натурі внаслідок вживання, використання майна, виконання роботи або з інших причин, повинна відшкодовуватись його вартість у грошових коштах за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо інші особливі умови або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів не встановлені законом.

Тобто, при двосторонній реституції сторонами повертається все виконане ними відповідно до правочину, згідно ст. 216 ЦК України.

06.02.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом ухвалене рішення за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, стягнення грошових коштів та моральної шкоди і зустрічним позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про зобов`язана повернути транспортний засіб. Даним рішенням первісний позов задоволено частково. Визнано недійсним договір про фінансовий лізинг, стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2074328 грн. 25 коп., що еквівалентно по курсу Національного банку України станом на 6 лютого 2017 року) 76605,95 доларів США. Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб марки «VW Touareg» NF 3.0 І V6 TDI, шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, двигун № НОМЕР_2 . В решті вимог первісного позову відмовлено. У вимогах зустрічного позову 'ГОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь держави судовий збір в сумі 32492 грн. 92 коп. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року у справі №686/19763/16-ц дане рішення змінено. Виключено з резолютивної частини рішення суду абзац шостий в частині посилання про відмову в задоволенні зустрічного позову. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2017 року в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь держави 8551 грн. 20 к. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 51839 грн. 84 к. судового збору. В решті залишено без змін.

Дані обставини об`єктивно підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями зазначених рішень.

У своєму рішенні Апеляційний суд Хмельницької області зазначив: «Крім того, для захисту майнового права судом правомірно застосовано наслідки недійсності правочину щодо зобов 'язання ОСОБА_2 повернути товариству транспортний засіб.

Таким чином, під час розгляду цивільної справи №686/19763/16-ц ТОВ «Порше лізинг Україна» вже були заявлені вимоги (шляхом подання зустрічного позову) про застосування наслідків недійсності правочину та зобов`язання ОСОБА_2 повернути автомобіль, а вказаний зустрічний позов було задоволено судом апеляційної інстанції. Водночас ТОВ «Порше лізинг Україна» не було позбавлене можливості заявити у зустрічному позові вимоги щодо відшкодування товариству вартості того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Крім цього, 12.06.2017 року Головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві, Макаренком С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54113715 з примусового виконання виконавчого листа №686/19763/16, виданого 08.06.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом, про зобов`язання ОСОБА_2 повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб VW TOUAREG NF 3.0 1 V6 TDI, № шасі НОМЕР_3 , 2012 р.в.. двигун № НОМЕР_2 .

Отже, наслідком визнання правочину недійсним стало повернення сторін договору у попереднє становище, а саме: повернення у володіння ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортного засобу марки «VW Touareg» NF 3.0 І V6 TDI, шасі № НОМЕР_3 , 2012 року випуску, двигун № НОМЕР_2 та повернення ОСОБА_2 сплачених нею за договором лізингу коштів.

Посилаючись на ст. 216 ЦК України, про неможливість ТОВ «Порше Лізинг Україна», повернення у попередній стан до укладення правочину, позивач не надає суду належних та допустимих доказів неможливості повернення автомобіля, його вартості на момент розгляду справи у суді та про доведеність факту завдання матеріальної шкоди.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Представник відповідача зазначає, що оскільки договір було укладено 23.08.2012 р., а авансовий платіж відповідачем було здійснено 04.09.2012 р., то в силу ч.З ст. 261 ЦК України строк позовної давності слід обчислювати саме з 04.09.2012 р.

Стаття 256 ЦК України встановлює, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій у справі за №6-2469цс16, вказано, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Судовими рішеннями у справі №686/19763/16-ц, договір про фінансовий лізинг №00005526 від 23.08.2012 р. було визнано недійсним.

Таким чином, саме з 15.05.2017 р. - моменту набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Хмельницької області у справі №686/19763/16-ц, яким визнано недійсним договір про фінансовий лізинг №00005526 від 23.08.2012 р., слід обчислювати позовну давність у справі №686/11937/17, а тому позивач у встановлений законом строк звернувся з позовною заявою про застосування наслідків недійсності правочину до суду.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги, що при розгляді цивільної спраи №686/19763/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, зустрічним позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути транспортний засіб, питання щодо застосування наслідків недійсності правочину (договору лізингу) та повернення транспортного засобу було вирішено на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна», а тому, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 216, 256, 257, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152. м. Київ, пров. Павла Тичини 1В офіс «В»; ідентифікаційний код: 35571472, тел. ) до ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_5 ) про стягнення вартості об`єкта лізингу в сумі один мільйон шістсот п`ятдесят п`ять тисяч двісті сорок сім грн. (1 655 247 грн. 70 коп) та судових витрат - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 16.09.2019 року.

Суддя: