Ухвала

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 709/1315/18

провадження № 61-1440ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства

з обмеженою відповідальністю«Надія» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» (далі - СТОВ «Надія») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позовна зава мотивована тим, що з 02 грудня 2003 року ОСОБА_4 працювала на посаді головного економіста у СТОВ «Надія». Наказом

від 16 квітня 2018 № 7к її звільнено із займаної посади на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв'язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин покладених на нього обов'язків.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд поновити її на посаді головного економіста у СТОВ «Надія»; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17 434,56 грн; визнати незаконним та скасувати накази від 10 та 13 квітня 2018 року про застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді догани.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано накази СТОВ «Надія» від 10 квітня 2018 року № 5к та

від 13.04.2018 року № 6к про застосування до ОСОБА_4 дисциплінарних стягнень у виді доган.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного економіста СТОВ «Надія».

Стягнуто зі СТОВ «Надія» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13 643,52 грн з утриманням необхідних відрахувань (податків) до бюджетних фондів.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення

ОСОБА_4 на посаді головного економіста СТОВ «Надія».

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2018 року рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2018 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судові рішення мотивовані тим, що до працівника були застосовані дисциплінарні стягнення (які і стали підставами для звільнення з роботи) за невиконання трудових обов'язків, які на цього працівника не покладалися. Оскільки звільнення працівника відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, тому відповідні позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У касаційній скарзі СТОВ «Надія» просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що з 02 грудня 2003 року ОСОБА_4 працювала у

СТОВ «Надія» на посаді головного економіста.

Протоколом оперативної наради СТОВ «Надія» від 23 березня 2018 року зафіксовано рішення товариства про відібрання пояснень у ОСОБА_4 з приводу неналежного обліку працівників. Актом від 10 квітня 2018 року зафіксовано факт, що ОСОБА_4 запропоновано надати пояснення з приводу порушень посадових обов'язків.

Наказом СТОВ «Надія» від 10 квітня 2018 № 5к оголошено ОСОБА_4 догану за результатами роботи за період з 23 березня по 10 квітня

2018 року, у зв'язку з неналежним виконанням своїх посадових обов'язків (за неознайомлення працівника з наказом про звільнення та невидачу йому трудової книжки).

Протоколом оперативної наради СТОВ «Надія» від 11 квітня 2018 року вирішено, зокрема, зобов'язати ОСОБА_4 до 13 квітня 2018 року частково підготувати документи планово-економічного відділу згідно з посадовою інструкцією. Крім того, в цьому протоколі зафіксовано оголошення догани ОСОБА_4 від 10 квітня 2018 року та її вручення цьому працівнику.

Протоколом оперативної наради СТОВ «Надія» від 13 квітня 2018 року вирішено у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не встигла підготувати звіт планово-економічного відділу про роботу за І квартал 2018 року, винести їй догану. Актом від 13 квітня 2018 року зафіксовано факт, що ОСОБА_4 запропоновано надати пояснення з приводу порушень посадових обов'язків.

Наказом СТОВ «Надія» від 13 квітня 2018 року № 6к ОСОБА_4 оголошено догану за результатами роботи за І квартал 2018 року, у зв'язку з невиконанням своїх посадових обов'язків (ненадання на вимогу директора звіту про роботу головного економіста та невиконання зобов'язань щодо підготовки документів планово-економічного відділу згідно з посадовою інструкцією).

16 квітня 2018 року ОСОБА_4 звільнено з посади головного економіста згідно з наказом №7к на підставі пункту 3 частини першої стаття 40 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього до 13 квітня 2018 року наказом № 6к.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8

статті 40, пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що, оскільки вказані дисциплінарні стягнення накладені на працівника не у зв'язку з невиконанням ним його трудових обов'язків, тому відповідні накази є такими, що винесені з порушенням трудового законодавства.

Встановивши, що позивачу було оголошено догану та притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення законодавства при веденні кадрової роботи, проте ОСОБА_4 працювала на посаді головного економіста, та врахувавши, що посадова інструкція головного економіста підприємства-відповідача, посаду якого обіймала позивач перед звільненням, взагалі не передбачає можливості виконання нею таких трудових функцій, суди дійшли обґрунтованого висновку про скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині на підставі статті 235 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю«Надія» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області

від 17 жовтня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк