Номер провадження: 22-ц/813/784/19
Номер справи місцевого суду: 497/663/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 497/663/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - Одеський державний університет внутрішніх справ,

- відповідач ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за період навчання,за апеляційною скаргою Одеського державного університету внутрішніх справ,на рішення Болградського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кравцової А.В. 22 травня 2018 року,

встановив:

У травні 2016 р. Одеський державний університет внутрішніх справ (далі Університет) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 вартість витрат на навчання у сумі 33 294,60 грн..

Університет обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 08.08.2011 р. по 26.03.2015 р.: у 2011 році був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, у зв'язку з цим був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 08.08.2011 р. №136 о/с. Відповідач закінчив університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області від 26.03.2015 р. №195 о/с його було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "Ж" (за власним бажанням).

У зв'язку з тим, що відповідач протягом значного проміжку часу з моменту звільнення 26.03.2015 р. по час звернення до суду добровільно не відшкодував кошти, витрачені університетом на його навчання, позивач змушений звернутися до суду (а. с. 2 3 зворотна сторона).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 22.05.2018 р. вищезазначений позов Одеського державного університету внутрішніх справ залишено без задоволення в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правові підстави для стягнення з відповідача витрат на навчання відсутні, стягнення витрат на його навчання буде порушувати принцип справедливості, співмірності та законності, виходячи з причин звільнення відповідача з лав МВС - наслідки травми, які за його поясненнями він не наполягав спочатку документувати, але після виникнення віддалених наслідків вже було пізно (а. с. 162 163 зворотна сторона).

Університетв апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що п. 3.1 договору про навчання передбачено відшкодування витрат на навчання у випаду звільнення протягом трьох років після закінчення університету. Помилковим є посилання суду на незаконність положення договору про повернення витрат на навчання. На час укладення договору відповідач був неповнолітній, але у подальшому договір був ним схвалений Договір не визнавався недійсним. Розмір витрат на навчання визначений згідно документів бухгалтерського обліку.

Представник університету в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи університет сповіщений належним чином, надав заяву про проведення розгляду справи без участі його представника. Просив задовольнити апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника відповідача обґрунтовано тим, що правові підстави вимагати відшкодування витрат за навчання ОСОБА_4 відсутні. Позивачем не доведено розмір фактичних витрат на навчання. Звільнення з органів внутрішніх справ було погоджено з керівництвом УМВС та мало місце з поважних причин, враховуючи ці обставини суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу просив залишити без задоволення з підстав, викладений у відзиві на скаргу.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову Університету, суд першої інстанції виходив з того, що така підстава як звільнення з органів внутрішніх справ, не відпрацювавши трьох років, не була передбачена ні договором від 26.09.2011 р., ні ст. 18 Закону України «Про міліцію». Оскільки ОСОБА_4 пройшов навчання у повному обсязі, проходив у подальшому службу понад три роки, звільнення ОСОБА_4 було погоджено з керівництвом УМВС та мало місце з поважних причин, тому у позивача відсутнє право на відшкодування витрат. Окрім того позивачем не доведено розмір фактичних витрат на навчання, оскільки не врахував вимоги п. 5 Порядку відшкодування особами витрат, з врахуванням різниці між витратами для утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця строкової служби, оскільки відповідач не проходив до навчання строкової служби, ця законодавча норма на нього розповсюджується(а. с. 162 -163 зворотна сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 509, 525, 526, 530 ЦК України, 18 Закону України «Про міліцію») та процесуального (ст. ст. 2, 12 - 13, 81, 89, 258, 264, 265 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.п. 2.3, п.п. 2.3.1 - 2.3.6 Договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 26.09.2011 р., укладеного між Університетом, в особі начальника ОСОБА_6, та ОСОБА_4 останній зобовязався виконати в повному обсязі навчальну програму, сумлінно ставитись до навчання, виконувати правила внутрішнього розпорядку, після закінчення навчання прибути до місця призначення та приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначено замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі (а. с. 19, 20).

Пунктами 3.1, 3.2 договору передбачено підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку, а саме: - дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни; - у разі якщо особа не продовжила навчання за денною формою після строкової служби, вона зобовязана відшкодувати фактичні витрати, які були затрачені Виконавцем на її навчання.

Порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку передбачений п. 4 договору.

В подальшому, 01.02.2013 року між сторонами було укладено Додатковий договір до Договору про підготовку фахівця , яким викладено п. 3 вказаного договору у новій редакції:

3.1 дострокове розірвання договору через небажання особи продовжувати навчання, через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу; 3.2 звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (а. с. 21).

У 2011 році ОСОБА_4 був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового утримання відповідно до наказу від 08.08.2011року №136о/с. Відповідач закінчив університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області (а. с. 4 - 9).

25.03.2015 р. ОСОБА_4 звернувся до керівництва ГУ МВС України в Одеській області із рапортом про його звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Причину звільнення вказав низьке грошове утримання, ненормований робочий день. Наполягав на звільненні з 27.03.2015 р.. Вказав про те, що ознайомлений із п. 68 положення про проходження служби в органах внутрішніх справ. Від проходження військово-лікарської комісії відмовився, оскільки вважав себе здоровим (а. с. 13).

ОСОБА_4 було відомо про необхідність відшкодування фактичних витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі МВС.

18.03.2015 р. начальником ГУ МВС України в Одеській області затверджено висновок службового розслідування про звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ (а. с. 15, 16).

Відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області від 26.03.2015 р. №195 о/с у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України ОСОБА_4 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64"Ж"(за власним бажанням) (а. с. 8 зворотна сторона,18).

Відповідно до довідок та розрахунку розмір фактичних витрат на утримання ОСОБА_4 в Одеському державному університеті внутрішніх справ становить 33 294,60 грн. (а. с. 22- 34). Вказаний розмір витрат на навчання іншими матеріалами справи не спростованио.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 18 Закону України «Про міліцію», чинного на час виникнення правовідносин, передбачено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в автономній республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі та особою, яка навчається.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3, 6, Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року №313 (далі - Порядок), цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Сторонами такого договору є: виконавець - навчальний заклад, замовник - Головне управління або управління Міністерства внутрішніх справ, особою - курсант.

У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення, їх здійснюється в судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки п. 3.2 додаткового договору від 01.02.2013 р. до договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 26.09.2011 р. передбачено таку підставу для відшкодування витрат, повязаних з навчанням та утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, як - звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, колегія суддів, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що право позивача порушено, а тому підлягає захисту. Позов підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про помилковість висновку суду про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга є обґрунтованою, підлягає задоволенню.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за період навчання.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь Університету судовий збір у сумі 1 600 грн., за подання позовної заяви, та у сумі 2 400 грн., сплачений за подання апеляційної скарги, разом 4 000 грн. (а.с.1,168).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 22 травня 2018 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за період навчання задовольнити.

Стягнути зОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Одеського державного університету внутрішніх справвартість витрат на навчання у сумі 33 294 (тридцять три тисячі двісті девяносто чотири) грн. 60 коп..

Стягнути зОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Одеського державного університету внутрішніх справсудовий збір у сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08 квітня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3