Справа: № 200/3365/19
№ 2/200/2504/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року. Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Кубрак К.В., за участю представника позивача Гущиної М.С., представника відповідача Дикої Н.В., представника третьої особи Кисова Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 «про визнання недійсним свідоцтва про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів про право власності», -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві та просить суд визнати недійсним Свідоцтво про право власності, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів 16 червня 1998 року на квартиру АДРЕСА_1 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 літ: АДРЕСА_2 , яка складається з: 1 коридор, 2 санвузол, 3 кухня, 4 комора, 5 житлова, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 29,8 кв.м.; скасувати записи про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01) за ОСОБА_4 № 14821779 від 31.05.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. та за ОСОБА_1 № 22221117 від 07.09.2017 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А.; стягнути з відповідача на користь Дніпровської міської ради витрати по сплаті судового збору..

Представник відповідача виконавчого комітету Дніпровської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, з позовними вимогами позивача ознайомлена, про день та час розгляду справи була повідомлена.

Представник третьої особи КП «Жилсервіс 5» ДМР в судовому засіданні позовні вимог позивача підтримав в повному обсязі.

Інші треті особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено наступне:

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Гуртожиток літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_2 вул АДРЕСА_3 , за виключенням квартир та нежитлових приміщень: №№ 6, 7, 12, 15, 16, 19, 22, 23, 24, 25, 30, 40, 41, 43, 44, 45, 46, 47, 49, 50, 51, 54, 55, 59, 61, 62, 66, 67, 69, 74, 75, 77, (квартири) та № 1, 2, 3, 4 (нежитлові приміщення), належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 10.10.2012 року, що видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 53/28 від 14.11.2012 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2012 № 35/24 «Про припинення як юридичної особи КП «Жилсервіс 3» та рішення міської ради від 02.03.2011 № 16/9, від 25.01.2012 № 27/20, від 24.02.2010 № 35/55 стосовно реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та балансоутримання житлового фонду», гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 передано на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс - 5» Дніпропетровської міської ради.

З урахуванням цього, територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради належить на праві комунальної власності належить квартира НОМЕР_2 у вказаному будинку, яка на теперішній час перебуває на балансі КП «Жилсервіс 5» Дніпровської міської ради. Опис об`єкта в цілому: у житловому будинку літ. А-5 квартира АДРЕСА_1 , яка складається з: 1 коридор, 2 санвузол, 3 кухня, 4 комора, 5 житлова, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 29,8 кв.м.

16 листопада 2016 року департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на підставі розпорядження № 674 від 14 листопада 2016 року громадянину ОСОБА_2 видано Ордер на житлову площу в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпро серія НОМЕР_3 на право зайняти житлову площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 строком постійно.

02 листопада 2017 року департамент житлового господарства Дніпровської міської ради звернувся до міської ради з листом № 1/5-1712, в якому зазначено, що департаментом розглянуто лист КП «Жилсервіс 5» від 10.10.2017 вих. № Юо-0391 стосовно вжиття заходів з повернення власності, та повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_4 департаментом приватизація не проводилась.

У своєму листі від 10.10.2017 вих. № Юо-0391 КП «Жилсервіс 5» зазначає, що до даного комунального підприємства звернулась громадянка ОСОБА_1 із заявою про відкриття особового рахунку на обслуговування послугою утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з придбанням нею права власності на приміщення квартири АДРЕСА_1 .

В ході перевірки фактів викладених у листах департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та КП «Жилсервіс-5» було з`ясовано наступне:

31 травня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., та зареєстрований в реєстрі за № 327, за умовами якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1 .

В пункті 2 даного договору вказано, що зазначена квартира належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів 16 червня 1998 року та зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР у реєстраційній книзі 218п за реєстраційним номером 34.

Право власності за ОСОБА_4 на спірну квартиру зареєстровано 31.05.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2016 року № 327 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .О., як державним реєстратором, номер запису про право власності: 14821779.

В подальшому, 07 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., та зареєстрований в реєстрі з № 2118, за умовами якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру зареєстровано 07.09.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2017 року № 2118 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ., як державним реєстратором, номер запису про право власності: 22221117.

Отже, на теперішній час спірна квартира належить ОСОБА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 156643908 від 18.02.2019 року.

Спірна квартира вибула з комунальної власності поза волею власника територіальної громади м. Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, та повинна бути витребувана судом із чужого незаконного володіння на підставі наступного.

Відповідно до частини 1 статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності; приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Отже майно не може вибути з комунальної власності територіальної громади інакше як це встановлено законодавством, тобто спірна квартира може вибути з комунальної власності лише в порядку встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», шляхом її приватизації.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до ст. 5 Житлового кодексу УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Згідно з пунктом 1.7 Положення про департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, що затверджене рішенням Дніпровської міської ради № 33/17 від 21.12.2016 року, даний департамент визначений органом приватизації житлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра.

Як вже зазначено вище, департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради приватизація спірної квартири не проводилась, а отже і не приймалось рішення щодо її відчуження з комунальної власності.

Отже, волевиявлення Дніпровської міської ради, як представника власника комунального майна на вибуття спірної квартири з комунальної власності територіальної громади відсутнє.

Згідно з статтею 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності.

Частиною 8 передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини 1 статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як вже зазначено вище, в пункті 2 договору купівлі-продажу квартири від 31.05.2016 року № 327 вказано, що спірна квартира належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів 16 червня 1998 року та зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР у реєстраційній книзі 218п за реєстраційним номером 34.

Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради вказане свідоцтво не видавалось тому, ОСОБА_3 здійснив розпорядження спірною квартирою, що належить до комунальної власності територіальної громади міста без відповідних правових підстав, оскільки згідно закону не міг визнаватися власником.

Таким чином, оскільки спірне майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_4 вибуло з володіння територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради поза її волею, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статей 387, 388 ЦК України.

Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК.

У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Згідно вимог статті 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Приписами статті 388 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Разом із тим, відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Права територіальної громади м. Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, яка є власником спірної квартири, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця ОСОБА_1 шляхом витребування в останньої цього майна.

Отже, оскільки спірна квартира вибула з комунальної власності територіальної громади за відсутності волевиявлення Дніпровської міської ради то вона повинна бути витребувана із чужого незаконного володіння.

При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 327, 330, 345, 387, 388, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 76, 81, 259 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Дніпровської міської ради задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів 16 червня 1998 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_4 ) нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 літ: АДРЕСА_2 , яка складається з: 1 коридор, 2 санвузол, 3 кухня, 4 комора, 5 житлова, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 29,8 кв.м..

Скасувати записи про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01) за ОСОБА_4 № 14821779 від 31.05.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. та за ОСОБА_1 № 22221117 від 07.09.2017 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 763 грн..

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бабушкінського

районного суду В.І.Томаш