Справа № 266/7680/18
Провадженя№ 2/266/375/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Актив» про визнання попереднього договору купівлі продажу недійсним та стягнення сплачених коштів,
27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Авто Актив» про визнання попереднього договору купівлі продажу транспортного №0170 від 22.08.2018 року недійсним та стягнення сплачених коштів в сумі 157342 грн. 77 коп.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22.08.2018 року він уклав попередній договір купівлі продажу транспортного засобу №0170 з ТОВ «Авто Актив», згідно умов якого він перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 157342 грн. 77 коп. з метою придбання автомобіля «Renault Duster 1.5D PRIVELEGE» 2015 року випуску з комплектом зимової гуми та камерою заднього виду «Falcon RC 200-HCCD». Відповідач не виконав умови попереднього договору, автомобіль в наявності був відсутній, не переданий відповідачу. Договір був укладений під впливом, його було введено в оману працівниками відповідача. На підставі викладеного просить суд визнати попередний договір купівлі продажу транспортного №0170 від 22.08.2018 року недійсним та стягнути на його користь з відповідача сплачені кошти в сумі 157342 грн. 77 коп.
Відповідно до ухвали суду від 28.12.2018 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу в особі ТОВ «Авто Актив», не вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя за закінченням терміну зберігання.
Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.
Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.
Відзив від відповідача до суду не надходив.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).
Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Перешкод для розгляду справи немає.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
22 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Актив» було укладено попередній договір купівлі продажу транспортного засобу автомобіля «Renault Duster 1.5D PRIVELEGE» 2015 року випуску з комплектом зимової гуми та камерою заднього виду «Falcon RC 200-HCCD» №0170 (а. с. 8-12)
За умовами договору виконавець в особі ТОВ «Авто Актив» зобовязується укласти договір купівлі продажу в строк до 23.08.2018 року за умови виконання умов попереднього договору, придбати у третіх осіб автомобіль Renault Duster 1.5D PRIVELEGE» 2015 року випуску з комплектом зимової гуми та камерою заднього виду «Falcon RC 200-HCCD» для його відчуження на користь позивача.
Виконуючи умови попереднього договору, ОСОБА_1 перерахував 22.08.2018 року на рахунок ТОВ «Авто Актив» грошові кошти в сумі 157342 грн. 00 коп. (а. с. 13-18)
Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини із договору про надання послуг, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до вимог ст.ст. 901-903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору.
Відповідно до частини 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару, ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг, тощо.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
За положенням ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.
Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. При вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбувається не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач шляхом умисного повідомлення його представником недостовірної інформації позивачу перед укладенням оспорюваного договору щодо:
-наявності у нього потрібного позивачу транспортного засобу, в той час як останній був відсутній;
-заниження ціни транспортного засобу з метою примушення позивача до укладення договору;
-необхідності сплати повної вартості транспортного засобу без надання платіжних реквізитів в тексті оспорюваного договору;
-нечіткого викладення порядку придбання та передачі вказаного в договорі автомобіля.
Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, стороною відповідача не спростовані.
За приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно наданих квитанцій ОСОБА_1 сплачено на користь ТОВ «Авто Актив» 157342 грн. 77 коп. грн., які підлягають стягненню з відповідача на його користь в повному обсязі.
При зверненні до суду з зазначеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати.
Так, відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 13, 141, 263, 265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 629, 901-903 ЦК України ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд,
На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 11.02.2019 року.
Суддя: Пантелєєв Д. Г.