Справа № 306/197/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів: Куштан Б.П., Джуга С.Д.,

секретаря Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 13 лютого 2015 року у справі №306/197/15-ц (Головуючий: Уліганинець П.І.), -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті дідуся позивача ОСОБА_3 залишився житловий будинок АДРЕСА_1. Під час життя, 06.02.2002 року дідусем було зроблено заповітне розпорядження, яке не змінено і не скасовано, на все своє майно на ім'я внука ОСОБА_2, який є спадкоємцем вищевказаного житлового будинку. В даний час необхідно визнати право власності на спадкове майно, однак в державній нотаріальній конторі право власності на житловий будинок оформити не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи. Просить суд визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся.

Рішенням Свалявського районного суду від 13.02.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення суду порушує її права. Зокрема, така надвірна споруда як гараж з надбудовою є самочинним будівництвом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Естінко Т.І. підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Представник ОСОБА_2 - адвокат Кошеля Н.В. в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Під час життя, ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження на своє майно на користь ОСОБА_2 (стверджується заповітом від 06 лютого 2002 року, складеним виконавчим комітетом Стройненської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, посвідченим в реєстрі №7 від 06.02.2002 року (а.с.7)).

Згідно технічного паспорта, виданого КУП «Свалявським РБТІ», житловий будинок в АДРЕСА_1 належав померлому ОСОБА_3 (а.с.13-18).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Однак, з таким висновком суду не може погодитись колегія суддів з огляду на таке.

З вказаного технічного паспорту на житловий будинок в АДРЕСА_1, що до складу такого домоволодіння станом на 14.01.2015 року входить така господарська будівля як гараж з надбудовою.

За правилами ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто до складу спадщини входять виключно ті права спадкодавця, які належали йому на момент смерті.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Відповідно до листа управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області від 21.10.2015 року (а.с.68) встановлено, що при проведенні будівництва гаражу з надбудовою на власній земельній ділянці ОСОБА_2 порушено вимоги додатку 3.1. (обов'язковий) п.1 таблиці 1 (примітка 3) ДБН 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» щодо відстані між будівлями III ступеню вогнестійкості, а саме щодо дотримання протипожежних норм та правил стосовно відстані між житловим будинком ОСОБА_1 та збудованим гаражем.

Як видно з листів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області (а.с.66, 67), господарська будівля (гараж із надбудовою) у АДРЕСА_1 збудована самовільно, без будівельного паспорту та без повідомлення про початок будівельних робіт, що спричинило видачу приписів і притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Із зазначеного слідує, що вказаний гараж з надбудовою побудований позивачем ОСОБА_2 вже після смерті ОСОБА_3, а тому такий не входить до складу спадкової маси. Крім того, така будівля фактично є самочинним будівництвом. А відтак, визнання права власності на гараж з надбудовою в порядку спадкування є недопустимим.

За таких обставин, враховуючи те, що гараж з надбудовою порушує права ОСОБА_1, як власника сусіднього домоволодіння, то в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Щодо рішення суду в частині визнання права власності на самий житловий будинок та інші господарські будівлі, то з матеріалів справи не вбачається, що такі якимось чином порушують права апелянта ОСОБА_1, а відтак в цій частині апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає відхиленню.

Керуючись ст.368, п.1 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Свалявського районногосуду від 13 лютого2015 року у частині визнання за ОСОБА_2, мешканцем АДРЕСА_1 Закарпатської області права власності на надвірну будівлю (гараж з надбудовою) скасувати і в цій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 057,20 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: