Справа № 161/9867/18
Провадження № 2/161/786/19
У Х В А Л А

12 лютого 2019 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

з участю військового прокурора Довгана Н.Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом військового прокурора Луцького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» до ОСОБА_3 про витребування майна з незаконного чужого володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, державного підприємства Міністерства оборони України (далі - ДП МОУ) «Західвійськбуд» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з незаконного чужого володіння, мотивуючи його захистом

порушених інтересів держави , що здійснюється на підставі ч. 3 ст. 1311 Конституції України, оскільки відповідно до вказаних положень Конституції та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» однією із функцій, що покладаються на прокуратуру України є представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Державне підприємство Міністерства оборони України «Західвійськбуд» є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядковане Міністерству оборони України, включене до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України. ДП МОУ «Західвійськбуд» володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 будівлю складу № 29 літера Б-1, загальною площею 648,9 кв. м. у м. Луцьку по вул. Ківерцівській, 1 та зобовязати останню звільнити та передати вказану будівлю Міністерству оборони України в особі Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» , а також стягнути з ОСОБА_3, на користь військової прокуратури Західного регіону України витрати, повязані із сплатою судового збору.

В судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги прокурора на підставі п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. З позовної заяви випливає, що військовий прокурор Луцького гарнізону звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд. Предметом вказаного позову є витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, а підставою такого звернення - є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому прокурор в позовній заяві не зазначив обставин, які б свідчили, що має місце порушення або загроза порушень інтересам держави. При зверненні з даним позовом, прокурор не довів наявності інтересу держави у спірних правовідносинах, а також наявності підстав для звернення до суду з таким позовом саме в інтересах держави. На його переконання, даний позов спрямований на захист прав та інтересів державного підприємства, а не інтересів держави. В той же час, відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. У справі відсутні передбачені законом виключні підстави, коли прокурор може звернутись до суду за захистом інтересів держави.

Військовий прокурор та представник державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» в судовому засіданні заперечували щодо залишення без розгляду позовної заяви військового прокурора Луцького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» до ОСОБА_3, про витребування майна з незаконного чужого володіння, подавши суду письмові пояснення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

З матеріалів справи випливає, що до військової прокуратури Луцького гарнізону надійшло звернення директора державного підприємства Міністерства оборони України (далі - ДП МОУ «Західвійськбуд») з приводу вжиття заходів щодо повернення на користь держави в особі даного підприємства приміщень складу №28 та №29, які знаходяться у м. Луцьку по вул. Ківерцівській, 1.

За результатами проведеної перевірки військового прокурора встановлено, що 15.12.2003 року філіалом ДП МОУ «Західвійськбуд» - 20 Управлінням начальника робіт та приватним підприємством «Кедр - Плюс» укладено договір купівлі-продажу №20, відповідно до якого ДП МОУ «Західвійськбуд» продав, а ПП «Кедр-Плюс» купив приміщення складу №28 та № 29 у м. Луцьку по вул. Ківерцівській, 1. Відповідно до акту прийому-передачі від 30.12.2003 року у цей же день директор ПП «Кедр-Плюс» прийняв у власність вищевказане нерухоме майно. У подальшому, 30.09.2008 року рішенням Львівського апеляційного суду у справі №04/65-12 задоволено позов військового прокурора Луцького гарнізону та вищевказаний договір купівлі-продажу визнано недійсним з моменту укладення та застосовано двосторонню реституцію. Вказане рішення суду набрало законної сили. Однак, до теперішнього часу вищевказане нерухоме майно у власність держави в особі ДП МОУ «Західвійськбуд» не повернуто.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час приміщення складу №29 перебуває у власності ОСОБА_3.

Військовий прокурор свій позов обґрунтовує тим, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

За ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 3 статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке, зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил, надає згоду на вилучення земельних ділянок, які не використовуються Збройними Силами України. Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

ДП МОУ «Західвійськбуд» є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядковане Міністерству оборони України та включене до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України.

Державне підприємство МОУ «Західвійськбуд» володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цінності і недоторканості покладаються на Збройні Сили України.

Спори, які виникають внаслідок незаконного відчуження військового нерухомого майна з постійного користування військових частин, установ Збройних Сил України з порушенням встановленого законом порядку призводять до порушення інтересів держави у сфері оборони та зачіпають інтереси всього Українського народу, що у відповідності до вимог ст. 131 1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» покладає на прокуратуру України здійснення представницьких повноважень в суді.

З часу прийняття рішення Львівським апеляційним судом у справі №04/65-12 щодо визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу та застосування двосторонньої реституції, а саме: з 30.09.2008р. до звернення військового прокурора Луцького гарнізону з даним позовом до суду, ані ДП МОУ «Західвійськбуд», ані Міністерство оборони України, як орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, жодних заходів щодо повернення незаконно відчуженого майна, яке є предметом позову у справі № 161/9867/18) не вживали, тобто захист порушених інтересів держави не здійснювали.

Наведені обставини підтверджують наявність «виключного випадку» для звернення військового прокурора Луцького гарнізону з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та ДП МОУ «Західвійськбуд» та участі в його розгляді.

Крім того, наявність або відсутність попереднього повідомлення субєкта владних повноважень, який визначений прокурором як позивач, при предявленні прокурором позову в інтересах держави, ніяким чином не впливає ані на обґрунтування наявності підстав для вжиття представницьких заходів, ані на можливість вирішення по суті судом відповідного спору.

Таким чином, аналізуючи наведене та приймаючи до уваги подані військовим прокурором мотиви звернення до суду з даним позовом, який поданий в інтересах національної безпеки і оборони України, у звязку з невжиттям заходів щодо повернення незаконно відчуженого майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову військового прокурора.

За таких обставин, в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви військового прокурора Луцького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 17, 129, 1311 Конституції України, ст.ст. 56 185, 257 ЦПК України, ч.3 ст.23, 24 Закону України «Про прокуратуру», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви військового прокурора Луцького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» до ОСОБА_3 про витребування майна з незаконного чужого володіння відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.