Справа № 585/1976/18
Номер провадження 2/585/24/19
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Машини І.М.,

при секретарі Рибіній Н.В.,

прокурора в інтересах держави ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Ромни цивільну справу за позовною заявою заступника прокурора Сумської області в інтересах держави до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Сумської області, ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2018 року до суду звернувся заступник прокурора Сумської області в інтересах державиз позовом до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Сумської області, ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки.

Представником третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до суду було направлено письмові пояснення, в яких вважав за необхідне закрити провадження у справі, так як дана справа не підсудна місцевому суду, на тій підставі, що спірні правовідносини виникли між державним органом і фізичною особою підприємцем, тому справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання представника третьої особи у звязку з необґрунтованістю.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Сумської області не зявився, в клопотанні до суду просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому клопотання про закриття провадження у справі підтримав, та усно також заявив клопотання про закриття провадження, оскільки така справа має розглядатися за правилами господарського судочинства.

В судове засідання представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, не зявився, в минулому судовому засіданні клопотав суд розглядати справу у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що розпорядженням ОСОБА_3 РДА від 30 листопада 2012 року № 845-ОД надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку громадянину ОСОБА_4 площею 44,4068 га, що знаходиться на території Артюхівської сільської ради Роменського району, для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності (а.с.20).

На підставі цього розпорядження 28 грудня 2012 року ОСОБА_3 РДА (орендодавець) та ОСОБА_4 (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_4 надано в строкове платне користування земельну ділянку площею 44, 4068 га, що знаходиться на території Артюхівської сільської ради Роменського району, для ведення фермерського господарства. Договір укладено на 10 років. Договір підписано сторонами та нотаріально посвідчено (а.с.23-24).

З ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 08 серпня 2013 року проведена державна реєстрація юридичної особи Фермерського господарства «ОСОБА_1 Ф», керівником Фермерського господарства «ОСОБА_1 Ф» вказаний ОСОБА_4 (а.с.30-35).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта вбачається, що державним реєстратором ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 28.12.2012, укладений між ОСОБА_3 РДА та ОСОБА_4; строк дії договору: 01.06.2023; обєктом даного договору є земельна ділянка загальною площею 44, 4068 га (а.с.36).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути обєднано декілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ч.4 ст. 188 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є субєктами підприємницької діяльності.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь субєкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та субєктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у звязку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Особливості участі прокурора в розгляді справ визначено статтею 56 ЦПК України та статтею 53 ГПК України, за змістом положень яких у разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У справі, яка розглядається, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з цивільним позовом до фізичної особи про розірвання договору оренди земельної ділянки, наданої для ведення фермерського господарства, укладеного між відповідачем і місцевим органом виконавчої влади, та застосувати наслідки договору оренди від 28.12.2012, зобовязати ОСОБА_4 повернути до державної власності орендовану земельну ділянку, а також до ОСОБА_3 РДА про визнання незаконними та скасування розпоряджень голови ОСОБА_3 РДА, на підставі яких і був укладений вказаний договір оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» ( у редакції, чинній на час надання відповідачеві земельної ділянки, укладення оспорюваного договору та реєстрації фермерського господарства) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, повязані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 згаданого Закону).

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо повязана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обовязковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обовязки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки, фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 РДА укладено договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства. Після державної реєстрації цього договору відповідачем засновано фермерське господарство, яке зареєстроване належним чином як юридична особа. Тобто, у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обовязки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спір виник між субєктами господарювання і такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В звязку з вищевикладеним, провадження у даній цивільній справі слід закрити, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою заступника прокурора Сумської області в інтересах держави до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Сумської області, ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки - закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис…

Копія вірна:

Суддя Роменського

міськрайонного суду ОСОБА_5