Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності га земельну ділянку по праву спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності га земельну ділянку по праву спадкування за законом.

Позивач в позові посилається на те, що 26 березня 2002 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 5,053 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належала їй відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 095302 від 11 січня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 2692.

Заповіт вона не залишала. Позивач є її спадкоємицею за законом першої черги та є такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері проживала з нею, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Але отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки оригінал державного акта на право приватної власності на землю втрачено.

Крім того, рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2002 року за позивачем та її братом ОСОБА_4 було визнано право власності по Ѕ частину на вище вказану земельну ділянку, але право власності на неї вони не зареєстрували та державний акт на право приватної власності на землю не отримували. ОСОБА_4 помер 28 грудня 2012 року. Його син ОСОБА_2 спадщину приймати не бажає.

Позивач вважає, що має право спадкувати земельну ділянку своєї матері, оскільки є її спадкоємицею за законом та є такою, що прийняла спадщину. За захистом своїх прав вона вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом.

Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надано заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матірю позивача (а. с. 6).

ОСОБА_3 померла 26 березня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 179944, актовий запис № 2746 (а. с. 10).

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 095302 від 11 січня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 2692, земельна ділянка площею 5,053 га , призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщена на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, належала ОСОБА_3 (а. с. 9).

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою померлої ОСОБА_3, має право на спадкування за законом. Тому суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, по праву спадкування за законом після ОСОБА_3, померлої 26 березня 2002 року, право власності на:

-земельну ділянку площею 5,053 га,призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 095302 від 11 січня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 2692,

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук