_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5251/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Коваленко О.Б.

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власностіна Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.04.2018 року ОСОБА_4 склав заповіт, зареєстрований за № 417, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Панським A.B., яким заповів належну йому частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 належала на праві власності Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №1/98-00081, укладений 26.02.1998 року .

02.03.1998 року договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1/98-00081, укладений 26.02.1998 року на Регіональній територіальній біржі, був зареєстрований в Комунальному Підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за №648-стр 107-кн 270 пр. 30.06.2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина за ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1223 ЦК України: «Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті». 13.09.2018 року позивач з метою прийняття спадщини Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , подано заяву приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Куртєвій К.І. про прийняття спадщини. 13.09.2018 року позивач отримав лист (вих. № 99/02-14) від приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Куртєвій К.І. з вимогою надати оригінали документів, які підтверджують право власності ОСОБА_4 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

28.05.2019 року позивач ОСОБА_1 отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 69/02-31 від 28.05.2019 року Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Куртєвої К.І. у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1/98-00081, укладений 26.02.1998 року на Регіональній територіальній біржі нотаріально не оформлений та відсутні рішення суду про визнання такого договору дійсним.

Позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.07.2019 року відкрито провадження по цивільній справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглядати у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили справу розглядати у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 26.02.1998 року міжОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Регіональній товарній Біржею за №1/98-00081, за умовами якого ОСОБА_8 придбав Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 .

Після укладання договору купівлі-продажу, 02.03.1998 року зареєстровано право власності на вказану квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» за № 648-стр 107-кн 270 пр.

14.04.2018 року ОСОБА_4 склав заповіт, зареєстрований за № 417 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Панським A.B., яким заповів належну йому частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту.

Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складений у строк до 20.09.2019 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.