Справа №203/4360/18
Провадження №2/0203/413/2019
14.05.2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-представника позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час шлюбу,
10 грудня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від 15.08.1998 року по 10.12.2015 року. За час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Тепер відповідач заперечує право позивачки на це майно, що стало причиною її звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири (а.с.а.с. 1, 2, 6, 11 - 13).
У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлений позов, пояснивши, що за 01.03.1999 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Сторони після розірвання шлюбу проживають у квартирі разом, проте відповідач перешкоджає позивачці повноцінно користуватися житлом, приводить до нього співмешканок, зловживає алкоголем, заперечує право позивачки на вказане майно.
Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
14 травня 2019 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом було встановлено, що 15.08.1998 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська (актовий запис №655) (а.с. 7).
За час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 01.03.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О. (реєстровий номер - 1620), зареєстровану на ім`я відповідача (а.с.а.с. 19, 20);
10 грудня 2015 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/6297/15-ц шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 18).
Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу Української РСР цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з угод, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Аналогічні положення містила в собі стаття 16 Закону України від 07.02.1991 року
№697-ХІІ «Про власність».
Ураховуючи положення приведених норм, суд доходить висновку про те, що право спільної сумісної власності сторін, безумовно поширилося й на придбану квартиру. Вона була придбана під час шлюбу, не є річчю індивідуального користування, що є підставою для такого висновку суду.
У відповідності з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України (далі - СК) дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 71 СК, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Відтак суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині визнання за позивачкою права власності на половину придбаної під час шлюбу квартири.
У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 3 232,00 грн. (а.с. 8).
Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 223, 228 , 229 , 258 , 259 , 263 - 265 , 274, 275, 279 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_9 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_9 ) про поділ майна, набутого під час шлюбу, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_3 на цю частину.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію судових витрат у сумі 3 232,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 16 травня 2019 року.
Суддя М.О. Католікян