"08" лютого 2019 р.
Справа № 642/3890/15
Провадження №2/642/395/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Харків Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Сорокіної Ю.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNH4KP80250632, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 2099.50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25.08 % (відсотків) річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вищевказаним договором не виконала. В звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 17.04.2015 року має заборгованість в сумі 43603.59 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 1041.70 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 10484.54 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в сумі 29524.80 грн., а також з штрафів, а саме: штрафу (фіксована частина) в сумі 500.00 грн. та штрафу (відсоткова складова) в сумі 2052.55 грн. У звязку з наведеним, позивач, просить суд, стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі 43603.59 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 436.04 грн.

В судове засідання представник позивача не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути вищевказану справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась. Подала до суду заперечення щодо позову, просила застосувати строк позовної давності, та заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Судом встановлено, що 05 жовтня 2005 року між Закритим акціонерним товариством КП«ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNH4KP80250632, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 2099.50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25.08 % (відсотків) річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із випискою за рахунком заборгованості, відкритим на ім'я ОСОБА_1 останній платіж нею було здійснено в жовтні 2007 року.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Підставою для збільшення позовної давності є договір.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, Умови і Правила надання банківських послуг підписані головою правління банку, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невідємності від Заяви позичальника. У заяві не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Таким чином, підстав вважати, що банком отримана згода ОСОБА_1 на укладання кредитного договору з урахуванням вказаних Умов, на які посилається позивач, не має, а тому правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюються тільки Заявою позичальника, строк виконання за якою встановлений до 05.10.2007 року. Банк звернувся до суду у травні 2015 року, пропустив строк позовної давності без поважних причин.

Відповідач заявила про застосування строку позовної давності.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень ст.141ЦПК України в разі відмови в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі ст. ст. 256, 257, 263, 266, 267 ЦК України, умов кредитного договору, керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 263-265, 353, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, МФО 305299, р/р № 3111) до ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: 61000 АДРЕСА_1) про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.02.2019.

Суддя А.М. Гримайло