РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12036/18

Провадження № 2/643/1061/19

11 квітня 2019 р. Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Мельникової І.Д.,

за участю секретаря - Шабатько Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу матері, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до м.Лісабон (Португалія) та м.Фуншал (о.Мадейра, Португалія) дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01 червня 2019 року по 31 липня 2019 року без згоди та супроводу матері, ОСОБА_2, в супроводі батька ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 20 грудня 2002 року ОСОБА_3 та відповідач, ОСОБА_2 перебували у шлюбі.Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було розірвано. Дитина, ОСОБА_4, залишилась проживати разом з матір'ю - ОСОБА_2, що підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 14 квітня 2015 року. Згідно з п. 2.2. вказаного Договору у період шкільних канікул кожен із Батьків має право рівноправно проводити час з Дитиною (Мати - не менше 50% часу та Батько - не менше 50 % часу) та відпочивати разом з нею, як на території України, так і за її межами. Відпочинок з дитиною за межами України здійснюється за домовленістю з іншим із батьків. На даний час ОСОБА_3 за узгодженням з дитиною ОСОБА_4 під час літніх канікул у період між 1 червня 2019 року та 31 липня 2019 року терміном на 14 днів планується поїздка до м. Лісабон (Португалія) та до м. Фуншал о. Мадейра, який є автономним регіоном Португалії, з метою оздоровлення та відпочинку дитини, а також для розширення світогляду та культурного розвитку. З метою обрання туру за вказаним напрямком ОСОБА_3 укладено договір на туристичне обслуговування від 19 листопада 2018 року. Однак, мати дитини ОСОБА_4, ОСОБА_2, відмовляється надавати згоду на виїзд дитини ОСОБА_3 за кордон без її супроводу в супроводі батька ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала відзив на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 20 грудня 2002 року ОСОБА_3 та відповідач, ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було розірвано.

Дитина, ОСОБА_4, залишилась проживати разом з матір'ю - ОСОБА_2, що підтверджується договором між батьками про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 14 квітня 2015 року.

Згідно з п. 2.2. вказаного Договору у період шкільних канікул кожен із Батьків має право рівноправно проводити час з Дитиною (Мати - не менше 50% часу та Батько - не менше 50 % часу) та відпочивати разом з нею, як на території України, так і за її межами. Відпочинок з дитиною за межами України здійснюється за домовленістю з іншим із батьків.

Позивачем за узгодженням з дитиною ОСОБА_4 під час літніх канікул у період між 1 червня 2019 року та 31 липня 2019 року терміном на 14 днів планується поїздка до м. Лісабон (Португалія) та до м. Фуншал о. Мадейра, який є автономним регіоном Португалії, з метою оздоровлення та відпочинку дитини, а також для розширення світогляду та культурного розвитку.

З метою обрання туру за вказаним напрямком ОСОБА_3 укладено договір на туристичне обслуговування від 19 листопада 2018 року. Однак, відповідач чинить перешкоди у виїзді дитини за кордон у супроводі батька.

Відповідно до ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі.

Згідно з Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, в тому числі у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до п.п. 1 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Тобто, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Проте, законодавством України не передбачено можливість перетинання дитиною кордону України без згоди обох батьків, без зазначення країни, до якої необхідно виїхати дитині, та строку, на який вона виїжджає

За змістом ст.ст. 141, 153, ч. 3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на виїзди дитини за кордон без згоди одного з батьків, зі встановленням при цьому конкретного часу і місця перебування за кордоном, на думку суду не суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Позивачем у резолютивній частині позовних вимог зазначено державу, на виїзд до якої вона просить надати дозвіл, та вказано конкретний строк, на який здійснюється виїзд.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Отже, суд приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір*ю та тимчасова поїздка до м.Лісабон (Португалія) та м.Фуншал (о.Мадейра, Португалія)з метою відпочинку, сприятиме моральному та духовному розвитку дитини та жодним чином не порушує законні права матері дитини на її участь у вихованні сина.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд- ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до м.Лісабон (Португалія) та м.Фуншал (о.Мадейра, Португалія) дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01 червня 2019 року по 31 липня 2019 року без згоди та супроводу матері, ОСОБА_2, в супроводі батька ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 16.04.2019 року.

Суддя І.Д. Мельникова