(в порядку загального позовного провадження)
03.05.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Дубановська І. Д. ,
при секретарі Огер О. А.,
учасники справи:
відповідач Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_2 до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про припинення обтяження на відчуження нерухомо майна, установив, що:
провадження за зазначеним позовом відкрите 21.12.2018 року.
Згідно нього ОСОБА_2 просила: припинити обтяження заборону на відчуження нерухомого майна, номер запису 6213934, який накладений відповідно до постанови АК 720314 від 05.12.2007 року винесеної районним відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, об`єктом обтяження є все нерухоме майно, власник ОСОБА_3 .
За її твердженням ОСОБА_3 помер, після його смерті лишилась частина квартири, вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав на неї, однак їй відмовлено, у зв`язку із наявністю чинного арешту, який зняти в позасудовому порядку не є можливим.
10.04.2019 року закрите підготовче провадження.
03.05.2019 року суд проводив розгляд справи по суті за відсутності відповідача, в заочному порядку, оскільки були наявні умови передбачені ст. 280 ЦПК України, а саме: він повідомлявся про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, а позивач не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
З пояснень позивача, письмових доказів встановлено, що син позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка № 127436391), вбачається, що на все нерухоме майно ОСОБА_3 накладений арешт, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК 724790 від 25.06.2010 року, що винесена районним відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.
Відповідно до листа Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 9) в переліку невиконаних виконавчих проваджень, де боржником значиться ОСОБА_3 наявне рішення про конфіскацію майна, в зв`язку із чим відсутні підстави для зняття арешту з майна.
За ч. 1 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною (постанова ВС від 28.02.2018 року у справі № 441/1647/15-ц).
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд зазначає, що позивачем не доведено, що вона є спадкоємцем ОСОБА_3 , за життя йому належало нерухоме майно, зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
За ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Підстави зняття виконавцем арешту з майна визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Встановлено, що підстав для зняття виконавцем арешту з майна ОСОБА_3 немає. Його майно є конфіскованим у відповідності до виконавчого листа № 1-619 від 21.08.2007 року, що виданий Білоцерківський міськрайонним судом Київської області. Воно не реалізоване, стягувач відмовився від його залишення за собою.
Отже, зважаючи на вказане та те, що майно ОСОБА_3 конфісковане, позивачем не доведено наявності її права на спадкування його майна, підстав для задоволення позову немає.
Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, -
позовну заяву ОСОБА_2 до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про припинення обтяження на відчуження нерухомо майна залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили в порядку встановленому ст. 273 ЦПК України.

Роз`яснити, що позивач може оскаржити рішення до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів.

Строк на апеляційне оскарження починає свій перебіг з дня складання повного рішення суду та може бути поновлений на підставах визначених ч. 2,3 ст. 354 ЦПК України.

Відповідач може звернутись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд заочного рішення, яка подається в порядку та строк встановлений ст. 284 ЦПК України.

Скорочене рішення складене та проголошене 03.05.2019 року.

Повне рішення суду складене - 13.05.2019 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІ. Д. Дубановська