КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року місто Київ.

Справа 754/4724/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1108/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року (ухваленого в складі судді Журавської О.В., повний текст рішення складено 24 жовтня 2018 року)

в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2, третя особа : Публічне акціонерне товариство «УСК «Гарант-Авто» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2016 р. позивач - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу).

Позовні вимоги мотивує тим, що 10.12.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПП «Ітрако» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2840-13-00466, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тойота», державний реєстраційний НОМЕР_2. 18 січня 2014 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота», державний реєстраційний НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2

Згідно з довідкою ВДАІ та постановою Дніпровського районного суду м. Києва, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 03.03.2014 року позивачем на підставі експертизи №4001 було складено страховий акт №ДККА-34051 та розрахунок до нього. На підставі вищезазначених документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 199 155 грн. 26 коп. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу №АС/2389099, 19 вересня 2014 року позивачем було направлено заяву на виплату страхового відшкодування №22064 до АТ «Українська охоронно-страхова компанія» по якій було виплачено 49000 грн. (ліміт за шкоду заподіяну майну), франшиза=1000 грн.

04.01.2016 р. на адресу відповідача було направлено досудове попередження №25140 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 150 155 грн. 26 коп., однак останній залишив її без задоволення.

В зв'язку з вищенаведеним, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму по відшкодуванню шкоди в порядку регресу в розмірі 150 155 грн. 26 коп., а також витратипо сплаті судового збору в розмірі 2 252 грн. 33 коп.

17.07.2018 р. представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про зменшення суми позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 122894 грн. 91 коп. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2, третя особа : Публічне акціонерне товариство «УСК «Гарант-Авто» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 122 894 грн.91 коп. та 1600 грн.00 коп. судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зазначав, що суд першої інстанції при розгляді справи та ухваленні рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник автомобілю «Тойота Венза», номерний знак НОМЕР_1 - підприємство з іноземними інвестиціями «Ітрако» було зобов'язане повідомити позивача невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, -письмово, але позивач прийняв заяву від власника в порушення ст. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто на 4 день після скоєння ДТП.

Суд першої інстанції вказану обставину встановив (а.с. 52, 53-54), але не прийняв до уваги при постановленні рішення, що підприємство з іноземними інвестиціями «Ітрако» порушило вимоги ст. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме звернулось із заявою про страхову виплату через чотири дні після скоєння ДТП.

Вказував, що безпідставність вимог позивача повністю підтверджується доказами дослідженими в судових засіданнях, які суд першої інстанції не прийняв до уваги, а саме ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року призначено проведення авто-товарознавчої експертизи, але відповідно висновку №862/18-54 судової авто товарознавчої експертизи від 28 березня 2018 року проведено комісійну експертизу, що не відповідає ухвалі суду про призначення експертизи та клопотанням сторін про призначення експертизи по справі.

Висновок експертів комісійної судової авто товарознавчої експертизи №682/18-54 від 18.03.2018 року є неналежним доказом та не може прийматись судом при постановленні рішення з огляду на таке.

Судові експерти не вірно визначили вартість автомобіля на момент ДТП, оскільки брали до уваги Бюлетень автотоварознавця за лютий 2017 року та 2018 роки без аналізу ринку фактичних цін на автомобілі, без запиту до офіційного дилера «Тойота».

Судовими експертами проведено дослідження без фактичного пробігу автомобілю, також експерти у висновку не вказують та не конкретизують пошкодження, які є на фотознімках, при складанні калькуляції на ремонт автомобіля не приймають до уваги пошкодження перелічені у довідці ДАІ про ДТП від 18.01.2014 року. Крім того, в калькуляції зовсім відсутня інформація про вартість деталей.

Пошкоджений автомобіль для огляду експертам не надавався. Фотокартки автомобілю після ДТП, надані позивачем додатково не містять номерних знаків пошкодженого автомобілю, відповідно до яких була б можливість ідентифікувати автомобіль зображений на додаткових кольорових фотознімках, наданих для проведення експертизи. Фототаблиця не складалась. Тому представник відповідача вважає, що суми вартості матеріального збитку, відновлювального ремонту висновком експертів №682/18-54 від 28.03.2018 року визначено не вірно.

Крім того, суд першої інстанції не вірно провів розрахунки стосовно стягнення з ОСОБА_2 суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 122894 грн.

Приймаючи до уваги вказану виплату позивачу та в разі прийняття судом першої інстанції до уваги висновку експертів стосовно розміру спричиненої матеріальної шкоди, вірний розрахунок суми, яка б підлягала стягненню з відповідача ОСОБА_2 складав би 122894, 91грн. - 49000 грн. (сума, яку було виплачено АТ «Українська охоронно-страхова компанія» позивачу - ліміт за шкоду заподіяний майну) =73894,91 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм ні матеріального ні процесуального права, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримав.

Представник позивача до апеляційного суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

10.12.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПП «Ітрако» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2840-13-00466, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тойота Venza», державний реєстраційний НОМЕР_2. Термін дії Договору з 11.12.2013 р. по 10.12.2014 р. (а.с. 5-14).

18 січня 2014 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Venza», державний реєстраційний НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9335368 (а.с. 22-23).

Відповідно до Довідки, виданої ВДАІ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, автомобіль "Тойота Венза", номерний знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП, яка відбулася 18.01.2018 р. отримав механічні пошкодження передньої частини, а саме: бампер, капот, решітка радіатора, передні крила, передні колісні диски, праве заднє крило, розбито передні блок-фари, подряпини на лівих дверях, тиск в передній лівій шині відсутній (а.с. 21).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2014 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 24).

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

22.01.2014 року власник автомобіля «Тойота Venza», державний реєстраційний НОМЕР_2 - ПП "Ітрако" звернувся до ПАТ "СК "Українська страхова група" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 52, 53-54).

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплат страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Звіту №4001 від 30.01.2014 р., виконаного субєктом оціночної діяльності ТОВ "Асистанська компанія "Українська служба допомоги" на підставі договору, укладеного з ПАТ СК "Українська страхова група", вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Venza», держномер АА6318КН, в результаті його пошкодження при ДТП та з урахуванням розцінок ТОВ "Саміт Моторз Україна", складає 210197,32 грн, в т.ч. ПДВ 35032,89 грн. (а.с. 25-47).

Відповідно до Звіту №4001-1 від 06.02.2014 р., виконаного субєктом оціночної діяльності ТОВ "Асистанська компанія "Українська служба допомоги" на підставі договру, укладеного з ПАТ СК "Українська страхова група",вартість працендатних складових автомобіля «Тойота Venza», держномер АА6318КН, пошкодженого при ДТП складає 75620,74 грн. (а.с. 48-51).

03.03.2014 року позивачем на підставі експертизи №4001 було складено страховий акт №ДККА-34051 та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 199 155 грн. 26 коп. (а.с. 56, 57).

Позивач - ПАТ "СК "Українська страхова група" здійснив на користь ПІІ "ІТРАКО" виплату страхового відшкодування в розмірі 199 155 грн. 26 коп., що підтверджується платіжним дорученням №5069 від 03.03.2014 р. (а.с. 58).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 зазначеного Закону передбачено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 2ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених устатті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, 19 вересня 2014 року позивачем було направлено заяву на виплату страхового відшкодування №22064 до АТ «Українська охоронно-страхова компанія» по якій було виплачено 49000 грн. (ліміт за шкоду заподіяну майну), франшиза=1000 грн.

04.01.2016 р. за № 25140 позивачем на адресу відповідача було направлено досудове попередження з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 150 155 грн. 26 коп. (а.с. 59).

Відповідач в запереченнях посилався на те, що відповідно до аналізу проведених досліджень Звіту №4001 від 30.01.2014 р., Звіту №4001-1 від 06.02.2014 р., на підставі яких позивачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування, звіт потребує доопрацювання, а саме: не вірно визначений рік експлуатації автомобілю, не вказано з якого Інтернет ресурсу визначено ринкова вартість, розрахунок ремонту по калькуляції необхідно проаналізувати і провести до наданих документів СТО ТОВ "Саміт Моторз Україна", якщо він є, сліди ремонту на автомобілі до ДТП визначити коректно, визначити ринкову вартість нового автомобіля, порахувати відновлювальний ремонт з коефіцієнтом зносу Сврз, працездатні деталі автомобіля розраховано не вірно.

Відповідно дост. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року було задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі автотоварознавчу експертизу.

На виконання зазначеної ухвали суду було виконано Висновок експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №682/18-54 від 28.03.2018 р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Toyota Venza", д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, внаслідок ДТП, яка сталась 18.01.2014 р. складала 197649,25 грн.; ринкова вартість транспортного засобу "Toyota Venza", д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, до ДТП, яка сталась 18.01.2014 р. складала 241381,56 грн., ринкова вартість транспортного засобу "Toyota Venza", д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, після ДТП, яка сталась 18.01.2014 р. складала 118486,65 грн. (а.с. 162-178). вартість матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу "Toyota Venza", д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, внаслідок ДТП, яка сталась 18.01.2014 р. склав 122894,91 грн.(різниця між ринковою вартістю до та після ДТП)

На підставі вказаного висновку, суд задовольнив зменшені позовні вимоги позивача , стягнувши з винної особи 122894 грн.91 коп .

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду про наявність підстав для відшкодування позивачу - відповідачем ОСОБА_2 суми, визначеної судом першої інстанції, відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про пропуск потерпілою особою строку подачі заяви для виплати страхового відшкодування, для вирішення даного позову про відшкодування шкоди в порядку суброгації, правового значення не мають, оскільки винна особа зобов'язана відшкодувати витрати, які поніс позивач за договором майнового страхування, незалежно від обставин та строку подачі потерпілою особою заяви на виплату страхового відшкодування.

Доводи про те, що суд ухвалою призначав судову товарознавчу експертизу, а була проведена комісійна судова авто-товарознавча експертиза на законність рішення не впливають.

Доводи апеляційної скарги в частині ненадання судом належної оцінки висновку судової експертизи, колегія суддів не приймає, виходячи з того , що на його спростування відповідачем будь-яких доказів не надано.

В суді першої інстанції представником відповідача було подано клопотання про призначення повторної судової товарознавчої експертизи, проведення якої просив доручити Харківському НДІ судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса, проте в подальшому представник відповідача відмовився від зазначеного клопотання.

Відповідно до вимог ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Доапеляційного суду відповідач та його представник жодних клопотань про проведення повторної чи додаткової експертизи не заявили. Проведена судом першої інстанції судова експертиза є належним та допустимим доказом. Вонапроведена за ухвалою суду, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність, нею встановлені факти, які входять в предмет доказування

Доводи скарги в тій частині, що з відповідача суд мав би стягнути 73894,91 грн., яка є різницею між розміром збитку, встановленого висновком судової експертизи та сумою сплаченою СК, в якій була застрахована цивільна відповідальність , колегія судів не приймає з огляду на наступне.

На вирішення експертів суд ставив і питання про визначення вартості відновлювального ремонту і питання ринкової вартості транспортного засобу позивача до його пошкодження, ринкової вартості після пошкодження та розміру збитку.

Оскільки відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля є дешевшим ніж його ринкова вартість до пошкодження, потерпіла особа має право на відшкодування йому вартості відновлювального ремонту , а тому позивач правомірно визначав суму страхового відшкодування, виходячи з вартості відновлювального ремонту.

Якщо від вартості відновлювального ремонту, визначеної судовою експертизою - 179 649,25 відняти 49 000 грн., які сплачено СК за "автоцивілкою", то сума відшкодування складатиме 148649 грн. 25 коп. Проте, оскільки позивач зменшив свої позовні вимоги до122894 грн.91 коп ., суд правомірно стягнув саме цю суму.

При цьому суд також враховує, що винна особа про стягнення з якої вирішується спір не має права вимагати врахування зношеності деталей, так як зобов'язана за ст. 1192 відшкодувати потерпілій особі суму, необхідну для відновлення речі до вчинення ДТП, а цією сумою є саме вартість відновлювального ремонту, який є дешевшим, ніж придбання аналогічного непошкодженого автомобіля.

Інші доводи на правильність постановленого рішення не впливають.

Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6ст. 19 ЦПК Україниє малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а)г) п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.367-368, 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 08 лютого 2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Іванченко М.М.