КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2386/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року,

встановив:

у жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати право власності в порядку спадкування на ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та на ј жилого будинку за адресою: АДРЕСА_3, а також просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року заяву було задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із ухвалою, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В ст. 149 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 дано роз'яснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що він має неспростовні докази про його право приватної власності, а суд задовольнив вимоги заявника та постановив ухвалу про арешт квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 чим порушив його конституційні права.

Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати право власності в порядку спадкування після смерті його матері на ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та на ј жилого будинку за адресою: АДРЕСА_3, у зв'язку з чим просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане свідчить про те, що майно, на яке було накладено арешт судом першої інстанції, є предметом спору, а тому забезпечення позову у вказаний спосіб є співмірним заявленим вимогам, а їх невжиття може утруднити виконання рішення суду, оскільки квартира зареєстрована за ОСОБА_4, який може відчужити квартиру без відома та дозволу інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді