ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №592/17658/18

Номер провадження 22-ц/816/2429/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2019 року в складі судді Бичкова І.Г., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 11 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

22 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробиче об'єднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року в сумі 129768 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ПАТ «СМНВО» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В доводах апеляційної скарги ПАТ «СМНВО» зазначається, що наданий позивачем розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із виплати заробітної плати.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заробітна плата позивачу за період з грудня 2017 року по жовтень 2018 року не була виплачена, у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 132243 грн. При цьому, суд взяв до уваги ту обставину, що відповідач виплатив позивачу заборгованість за грудень 2017 року в розмірі 5475 грн, тому вважав, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі, яка виникла за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року в розмірі 129768 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» і працює на посаді начальника спеціального конструкторського бюро конструкторського відділу № 375 (а.с. 2 - 3).

Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа, відповідач не виплатив йому заробітну плату:

за січень 2018 року - у сумі 12021 грн, за лютий 2018 року - 11825 грн, за березень 2018 року - 10058 грн, за квітень 2018 року - 12110 грн, за травень 2018 року - 11745 грн., за червень 2018 року - 20355 грн, за липень 2018 року - 21972 грн, за серпень 2018 року - 7349 грн, за вересень - 9514 грн, за жовтень 2018 року - 12819 грн, що становить 129768 грн. (а.с. 7).

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено з боку відповідача, оскільки останній з січня 2018 року по жовтень 2018 року не виплатив позивачу заробітну плату за виконану ним роботу, тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на те, що доданий позивачем до позовної заяви розрахунковий лист не є належним доказом на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки відповідач, у свою чергу, не надав належних і допустимих доказів для підтвердження факту відсутності заборгованості по заробітній платі перед позивачем або наявності заборгованості у іншому розмірі, ніж у заявленому у позові.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко