22-ц/804/1028/19
241/680/17

Головуючий в 1 інстанції Демочко Д.О.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року місто Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого суді Принцевської В.П.
суддів Биліни Т.І., Мироненко І.П.
секретар Тулянкіна М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної прикордонної служби України в особі Військової частини № НОМЕР_1 ЄРДПОУ 14321726 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління, Мторного (транспортного) страхового бюро України, приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», ОСОБА_3 , третя особа Управління державного казначейства у місті Маріуполі Головного управління державного казначейства України в Донецькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
09 лютого 2015 року, приблизно о 16.30 год., відповідач ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним вантажним автомобілем, та рухаючись по автодорозі с. Урзуф Першотравневого району Донецької області м. Маріуполь, в напрямку м. Маріуполя, на дільниці 13 кілометру + 200 метрів вказаної дороги в районі с. Мелекіне Першотравневого району, в порушення вимог п.п.2.9 «а», 11.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, діючи із злочинною самовпевненістю та необережністю, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, не дотримався безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді, виїхав на смугу зустрічного руху, де і здійснив зіткнення з цивільним транспортним засобом ГАЗ 32213388, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ТОВ «ХАРВІСТ ЕСЕТС», під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди-зіткнення транспортних засобів, пасажир цивільного транспортного засобу ГАЗ 32213388 ОСОБА_6 , який був чоловіком позивачки ОСОБА_1 та рідним батьком позивача ОСОБА_2 , отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння, що і спричинили смерть потерпілого. 18.05.2016 року Першотравневим районним судом Донецької області відповідача ОСОБА_4 , було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.415 КК України і призначено йому покарання за ч. 1 ст.415 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років). У даному кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було подано позов, який згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Крім цього позивачам було спричинено значних моральних страждань, оскільки загиблий є рідним батьком позивача ОСОБА_2 та чоловіком позивачки ОСОБА_1 . Данні моральні страждання обумовлені тим, що смерть чоловіка та батька, що сталася в результаті вищевказаної події, є незворотною втратою для останніх, що спричиняє довготривалі страждання.
Отже позивачка в позовній заяві зазначила, що смертю її чоловіка вона зазнала значних страждань, її стан здоров`я значно погіршився, вона була змушена зазнати істотних прикрих змін у своєму житті та є інвалідом другої групи, а загиблий чоловік був її годувальником. Данні моральні страждання позивачка оцінює в 250000 грн. Проте з відповідачів вона просить стягнути солідарно на її користь лише 150000 грн .
Свої моральні страждання позивач ОСОБА_2 оцінює в сумі 100000 грн, які просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь.
Також позивачка просить суд довічно, солідарно стягувати на її користь з відповідачів в рахунок відшкодування шкоди інваліду, який був на утриманні потерпілого, щомісячно грошове утримання у розмірі ? (однієї другої) частки середньомісячного доходу потерпілого.
Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 30 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної прикордонної служби України в особі Військовій частині № НОМЕР_1 ЄРДПОУ 14321726 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 13700 грн., на спорудження пам`ятника загиблому чоловіку. Стягнуто з Державної прикордонної служби України в особі Військовій частині № НОМЕР_1 ЄРДПОУ 14321726 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 100 грн за утримання тіла батька, 1015 грн. за підготовку тіла батька до поховання, 3625 грн. за поховання тіла батька, а всього стягнуто 4740 грн. Стягнуто з Державної прикордонної служби України в особі Військовій частині № НОМЕР_1 ЄРДПОУ 14321726 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150000 грн. Стягнуто з Державної прикордонної служби України в особі Військовій частині № НОМЕР_1 ЄРДПОУ 14321726 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням не погодився ІНФОРМАЦІЯ_1 і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України повністю підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Позивачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України, пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , від 11 лютого 2015 року та копії довідки про причину смерті, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_4 , копії свідоцтва про шлюб, копії довідки загиблий ОСОБА_6 є чоловіком позивачки ОСОБА_1 , та останні мешкали однією родиною.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивача загиблий ОСОБА_6 є рідним батьком позивача ОСОБА_2 .

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_5 , позивачка ОСОБА_1 , є особою, що отримує пенсію.

Як вбачається з копії довідки, загиблого ОСОБА_6 було поховано за рахунок позивача ОСОБА_2 .

Згідно копій чеків, позивач ОСОБА_2 при похованні загиблого батька витратив 1591 грн 54 коп.

Як вбачаєтьсь з копії квитанції № 157 та № 654, позивач ОСОБА_2 при похованні загиблого батька витратив1115 грн.

Згідно копії накладної від 11.02.15 р, копії рахунків з кафе «Олена», позивач ОСОБА_2 при похованні загиблого батька витратив 9100 грн.

Як вбачаєтьсь з копії договору від 20.06.2015 року позивачка ОСОБА_1 повинна була сплатити 8000 грн за установку пам`ятника загиблому чоловіку.

Згідно копії епікризу №148, копії результату огляду лікарем від 12.04.2014 року, копії результата огляду на дому, позивачка ОСОБА_1 отримувала допомогу лікаря.

Як вбачаєтьсь з копії довідки за 12 місяців 2014-2015 року, загиблий ОСОБА_6 мав дохід в розмірі 32046 грн 99 коп.

Згідно копії вироку Першотравневого районного суду Донецької області від 18.05.2016 року, копії ухвали Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі, відповідача ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.415 КК України і призначено йому покарання за ч. 1 ст.415 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років). У даному кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було подано позов, який згідно вироку Першотравневого районного суду Донецької області від 18.05.2016 року було задоволено частково, було стягнуто солідарно з ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини № НОМЕР_1 ) та моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду на спорудження пам`ятника у розмірі 13700 (тринадцять тисяч сімсот) гривень.

Стягнуто солідарно з ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини № НОМЕР_1 ), приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», моторного(транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнуто солідарно з ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини № НОМЕР_1 ) та моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду на поховання у розмірі 4740 (чотири тисячі сімсот сорок) гривень.

Стягнуто солідарно з ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини № НОМЕР_1 ), приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини № НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» 6532 (шість тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні 85 копійок (втрата товарної вартості).

Стягнуто з моторного (транспортного) страхового бюро України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» вартість майнової шкоди 42433 (сорок дві тисячі чотириста тридцять три) гривні 53 копійки.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення у солідарному порядку з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», матеріальних витрат на спорудження пам`ятника у розмірі 13700,00 гривень - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення у солідарному порядку з дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», ОСОБА_4 моральної шкоди у сумі 250000 гривень відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальних витрат на проведення поминальних обідів у сумі 9100 гривень відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку з дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», ОСОБА_4 моральної шкоди у сумі 100000 гривень відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку на його користь з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» та дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», матеріальних витрат на поховання у розмірі 13840,00 гривень - відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення солідарно з Державної прикордонної служби, в особі військової частини №9937 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління, моторного (транспортного) страхового бюро України, приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», довічно, в рахунок відшкодування шкоди інваліду, який був на утриманні потерпілого, щомісячно грошового утримання у розмірі 1/2 частки середньомісячного доходу потерпілого залишино без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 18.05.2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і даний позов було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Також, як вбачається з вищевказаного вироку відповідач ОСОБА_4 на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 31 березня 2014 року Пологівсько-Чернігівським районним військовим комісаріатом Запорізької області був призваний, під час мобілізації на особливий період, на військову службу, з подальшим направленням до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ).

Відповідно до довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № НОМЕР_6 від 13.08.2015 року, транспортний засіб ГАЗ-33071, військовий номер НОМЕР_7 , перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 . Даний транспортний засіб отриманий Донецьким прикордонним загоном по шефській допомозі та оприходуваний 01.05.2005 року.

Згідно наказу начальника Донецького прикордонного загону №38-ос, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків цієї частини, а також до всіх видів забезпечення та призначено на посаду старшого водія автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно-технічного відділу.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1444-аг від 19 грудня 2014 року «Про закріплення транспортних засобів та допуску до самостійного керування» транспортний засіб Газ-33071 військовий номер НОМЕР_7 , який перебуває на обліку зазначеної військової частини та є вантажним автомобілем, було закріплено за групою військовослужбовців, у числі яких був і солдат ОСОБА_4 .

Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, утримання якого створює підвищену небезпеку.

Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов правильного висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова НОМЕР_8 ) на правовій підставі володіє транспортним засобом ГАЗ-33071, військовий номер НОМЕР_7 , яким на законних підставах керував солдат ОСОБА_4 , а тому повинен відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки солідарно з відповідачем ОСОБА_4 .

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 № 1961-ІV (далі Закон № 1961),страховим випадком є дорожньо транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Необхідною та обов`язковою умовою визнання випадку страховим, є визнання особи, відповідальність якої застрахована, винною у порушенні ПДР України, що призвело до ДТП, та, відповідно притягнення такої особи до відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, транспортним засобом «ГАЗ 32213388» д/н НОМЕР_2 забезпеченим полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/3177102 від 01 червня 2014 року, керував водій ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 до відповідальності за порушення ПДР України не притягується, обвинувачення йому не пред`являлося, до відповідальності він не притягався.

Оскільки відповідальність застрахованої особи не настає, ДТП не є страховим випадком в розумінні ст.6 Закону № 1961, а відтак і відсутні підстави для відшкодування страховиком- приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» будь якої шкоди саме в даному випадку.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачені випадки, коли потерпілі мають можливість отримання відшкодування від МТСБУ.

Відповідно до п. п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст. 1 Закону та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП особа, яка має право на відшкодування подає страховику (або якщо страховик невідомий МТСБУ) відповідну заяву.

До заяви додається довідка про ДТП, довідка відповідних закладів здоров`я щодо тимчасової втрати працездатності або довідку спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку( п.35.2 ст. 35 Закону у редакції, що була на момент ДТП).

МТСБУ приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування після з`ясування обставин ДТП, протягом місяця з дня отримання документів зазначених у п.35.2 ст.35 Закону ( п. 37.1 ст. 37 Закону у редакції, що діяла на момент ДТП ).

На даний час позивачі не виконали дії, визначені Законом, для реалізації свого права, відповідно не має і правових підстав на отримання відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих МТСБУ, як і будь яких стягнень з даного відповідача. Законом не передбачено можливості іншого порядку прийняття рішень про виплату відшкодування. Тобто, вимоги позивачів до Моторно (страхового) бюро України є безпідставними, адже для реалізації свого права на відшкодування від МТСБУ позивачі не виконали зазначених вимог Закону.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язаний заподіювач шкоди у відповідності до ст. 1201 ЦК України.

Суд дійшов правильного висновку, щодо стягнення солідарно з Державної прикордонної служби України в особі Військової частині № НОМЕР_1 ЄРДПОУ 14321726 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 13700 грн, на спорудження пам`ятника загиблому чоловіку. А також судом правильно вирішено стягнути солідарно з Державної прикордонної служби України в особі Військової частині № НОМЕР_1 ЄРДПОУ 14321726 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 100 грн за утримання тіла батька, 1015 грн за підготовку тіла батька до поховання, 3625 грн за поховання тіла батька, а всього стягнути 4740 грн

Довічно, в рахунок відшкодування шкоди інваліду, який був на утриманні потерпілого, щомісячно грошове утримання у розмірі 1/2 частки середньомісячного доходу потерпілого підлягає стягненню з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підставі ст. 41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що також вказано у відповідних роз`ясненнях, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з відповідними змінами та доповненнями). Проте, з таким позовом відповідачка ОСОБА_1 до суду не зверталася, а тому ця позовна вимога не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини 2 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом правильно враховано той факт, що загиблий з вини відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_6 був чоловіком позивачки ОСОБА_1 та рідним батьком позивача ОСОБА_2 , а тому його загибель з вини відповідача спричинила позивачам тяжких моральних страждань.

Суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити у повному обсязі, та стягнути вищевказані суми солідарно з Військової частині № НОМЕР_1 ЄРДПОУ 14321726 Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління та ОСОБА_4 на користь позивачів.

Апеляційний суд вважає, що суд повно і всебічно дослідив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 16.04.2019 року.

Суддя