Номер провадження: 22-ц/813/3850/19
Номер справи місцевого суду: 497/1629/17
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

27 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.11.2005 року в сумі 30586,69грн. та судових витрат - в розмірі сплаченого позивачем судового збору - 1600грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує зобов'язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат.

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року позовПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі (а.с. 34-35).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.11.2005 року в розмірі 30586,95 грн. та 1600 грн. судових витрат, а всього 32186,69 грн.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 18 вересня 2018 року відповідачу поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року скасовано, призначено підготовче судове засідання у вищевказаній цивільній справі у відкритому судовому засіданні (а.с.49).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення в повному обсязі.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання щодо скасування рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року, та постановлення нового, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт зазначає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії карки, тобто з 31 липня 2015 року, тому банком подано позовну заяву до суду 22.10.2017 року в межах строку позовної давності. Вищевказані обставини та факти судом не досліджені й залишені поза увагою. Також апелянт зазначив, що суд першої інстанції не з'ясував строк дії картки та прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

28 березня 2019 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, де зазначено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а вимоги та доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та не обґрунтованими.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 09.04.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв'язку з цим, судове засідання не проводиться.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 09.04.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача, районний суд виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення з позовом до суду.

Однак, з таким висновком районного суду апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачемОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н шляхом оформлення й підписання відповідної заяви, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7). З викладеними у зазначеній заяві умовами відповідач погодився (а.с. 8-13).

Із копії заяви від 11.11.2005 року чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, він висловив згоду про оформлення кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що «Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані мені у письмовому вигляді. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку ...Я висловлюю свою згоду з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банка складає між мою та Банком договір про надання банківських послуг...»

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У пункті 14.8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Вказані норми не встановлюють обов'язкового підписання всіх складових документів, які складають один цілий договір, а узгодження приєднання до них з боку сторони, яка не приймає участь у їх розробці та лише приєднується до них, може відбуватись у будь-якій формі, зокрема, підписанням типового бланку або типової заяви.

Таким чином, на виконання умов договору Позичальнику 14.11.2005 було випущено пластикову кредитну картку № НОМЕР_2 та 18.11.2005 року відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., який в подальшому неодноразово змінювався.

В подальшому вказана картка була неодноразово була перевипущена, зокрема й 07.02.2012 року.

Також солід зазначити, що у відповідності до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Таким чином, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, у тому числі порядок зміни кредитного ліміту.

В заяві позичальника відповідач поставив свій підпис, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції в порушення положень ст.ст. 263-264 ЦПК України, належним чином не перевірив доводів, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, умовам договору щодо його дії, не перевірив належним чином строку дії кредитної картки.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності - ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Згідно з довідкою про карти клієнта, основною карткою за договором є картка за № НОМЕР_2, яка була випущена 14.11.2005 року та надана клієнту, зі строком дії 11/11. В подальшому карта була перевипущена на вимогу клієнта, останній раз картка була перевипущена за № НОМЕР_3 зі строком дії до 07/15, тобто до 31 липня 2015 року.

Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

Про факт отримання кредитної картки № НОМЕР_3 та про існування боргу відповідача перед позивачем свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що відповідач користувався вказаною карткою, знімав кошти з банкоматів. здійснював оплату в магазинах, без фізичного пред'явлення кредитної картки вказані операції є неможливими.

Так, із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж був внесений відповідачем на погашення відсотків за кредитним договором 26.11.2015 року (а.с.5-звор.).

Разом з тим, строк дії картки був встановлений - до 31 липня 2015 року.

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку про те, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається не раніше строку дії картки - 31 липня 2015 року, а в даному випадку - зі спливом останнього дня, коли був здійснений останній платіж - 26.11.2015 року.

Враховуючи, що Банком подано позовну заяву до суду 22.10.2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, то строк позовної давності до позовних вимог щодо сплати заборгованості за кредитом у сумі 5203,47 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 21300,52 грн. не сплив, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, слід виходити із того, що у відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Крім того, за змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 549 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання він повинен сплатити кредиторові пеню.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У зв'язку з тим, що позивач звернувся до суду з пропуском річного строку спеціальної позовної давності, то в задоволенні його позовних вимог про стягнення заборгованості по пені і комісії у сумі 2510 грн., а також штрафів у загальній сумі 1932,70 грн. слід відмовити за пропуском строку позовної давності в один рік.

Заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності відповідач надав до суду першої інстанції (а.с.63-зворот).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості і процентів за користування кредитом, з прийняттям в цій частині постанови про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 26503,99 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 5203,47 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21 300,52 грн.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Крім того, у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, колегія суддів виходить із того, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 26503,99 грн., що складає 86,65 % від пред'явлених у позові позовних вимог (30585,69 грн.).

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок компенсації понесені судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1386,40 грн., що складає 86,65% від 1600 грн. сплаченого судового збору, та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2079,60 грн., що складає 86,65% від 2400 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнитичастково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року скасувати, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості і процентів за користування кредитом.

Прийняти в цій частині постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» та стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 26503,99 грн. (двадцять шість тисяч п'ятсот три гривні 99 копійок), із яких: заборгованість за кредитом - 5203,47 грн. (п'ять тисяч двісті три гривні 47 копійок), заборгованість по процентам за користування кредитом - 21 300,52 грн. (двадцять одна тисяча триста гривень 52 копійки).

В іншій частині рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» понесений судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в сумі 1386,40 грн. (одна тисяча триста вісімдесят шість гривень 40 копійок), та в суді апеляційної інстанції в сумі 2079,60 грн. (дві тисячі сімдесят дев'ять гривень 60 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра