Ухвала

Іменем України

15 квітня 2019 року

м. Київ

справа №756/14771/18

провадження № 61-3529ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року, постановлену у складі судді Лапчевської О. Ф. у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛ-ПРОПЕРТІ», про скасування права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») про скасування права власності та визнання права власності.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для сплати судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали, представником позивача подано заяву про усунення недоліків, яка містила клопотання про звільнення

ОСОБА_4 від сплати судового збору з підстав, передбачених частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Клопотання мотивоване тим, що надання коштів за кредитним договором відповідає ознакам продукції, визначеного Законом України «Про захист прав споживачів», а тому, відносини, пов'язані з невиконанням умов кредитного та іпотечного договорів, підпадають під дію регулювання зазначеного Закону.

Ухвалою Оболонського районного суду від 22 листопада 2018 року у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_4 повернуто позивачу. Одночасно роз'яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою до суду, після усунення недоліків, що слугували підставою її поверненню.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник

ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. Зазначав, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року визнанні безпідставними посилання заявника на положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для сплати судового збору у розмірі 352,40 грн. Одночасно було роз'яснено, що у разі не усунення недоліків у вказаний термін, апеляційну скаргу буде визнано неподаною та повернуто.

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, заявник надіслав заяву про усунення недоліків, зазначив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до правових висновків, викладених у постановах ВеликоїПалати Верховного Суду, юрисдикція в аналогічних спорах визначена як приватноправова, а тому підлягає вирішенню за правилами ЦПК України. Звертав увагу, що надання коштів за кредитним договором, за які було придбано спірне нерухоме майно, відповідає ознакам продукції, а тому, відносини, пов'язані з невиконанням умов кредитного та іпотечного договорів підпадають під дію регулювання зазначеного Закону.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвала суду мотивована тим, що спірні правовідносини не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Посилання позивача на правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду відносяться до питань юрисдикції аналогічних спорів, і не вказують на розгляд таких спорів саме в розрізі Закону України «Про захист прав споживачів». Ураховуючи, що заявником недоліки апеляційної скарги не усунуто, суд, керуючись частиною третьою статті 185 та частиною другою статті 357 ЦПК України, дійшов висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, в якій він просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року, направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника

ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду

м. Києва від 22 листопада 2018 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2019 року відмолено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк для усунення зазначених недоліків до 29 березня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали для сплати судового збору у розмірі 384,20 грн.

У квітні 2019 року на виконання вимог указаної ухвали, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надіслав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, до якої долучено оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 384,20 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій проігноровано висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду (справа №826/7122/15), відповідно до якого, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Оскільки спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного та іпотечного), даний спір (визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора та зобов'язання вчинити дії) повинен вирішуватися за правилами ЦПК України. Ураховуючи, що до даних правовідносин можуть бути застосовані положення Закону України «Про захист прав споживачів» суд дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги заявнику з підстав несплати судового збору.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, позивач оскаржує державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект» та помилково ототожнює дані правовідносини, як такі, що пов'язані з захистом прав споживачів, з підстав того, що нею було отримано споживчий кредит.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Положенням статті 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» вказано, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Доводи заявника, що ОСОБА_4 звільнена від сплати судового збору на підставі положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки позовні вимоги обгрунтовані вимогами Закону України «Про іпотеку» (відсутність повідомлень про відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту, звернення стягнення на предмет іпотеки; відсутність позасудового врегулювання спору; порушення процедури реєстрації предмета іпотеки за новим кредитором), а не про порушення прав споживача.

Ураховуючи, що позивачем та її представником не були усунуті недоліки апеляційної скарги у визначений судом строк, апеляційний суд дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги апелянту.

Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного суду від 14 січня

2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛ-ПРОПЕРТІ», про скасування права власності та визнання права власності, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник