Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 415/1380/19
Провадження № 22-ц/810/199/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коротенка Є.В.,Назарової М.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

заявник - старший державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Швалік Оксана Миколаївна

боржник - ОСОБА_3

стягувач - Головне управління Державної фіскальної служби України у Луганській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19 лютого 2019 року пстановлену судом у складі судді Фастовця В.М.

у справі за поданням старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року старший державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Швалік О.М. звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 В обґрунтування подання зазначено, що у Лисичанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на виконанні знаходиться вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-278-У, яка видана 06.06.2017 року Головним управлінням ДФС України у Луганській області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Головного управління ДФС України у Луганській області заборгованості із сплати єдиного соціального внеску у сумі 29658 грн. 80 коп. 08.11.2017 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та з метою встановлення майнового стану боржника направлено запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової інспекції, Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області. 02.01.2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Державний виконавець неодноразово викликав боржника до Лисичанського міського відділу Державної виконавчої служби. В поданні зазначено, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, що підтверджується тривалим невиконанням вимоги Головного управління ДФС України у Луганській області, бездіяльністю щодо працевлаштування та не зверненням для взяття на облік з метою пошуку роботи у центр зайнятості для погашення заборгованості. У зв'язку з викладеним, просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-278-У, виданої 06.06.2017 року Головним управлінням ДФС України у Луганській області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Головного управління ДФС України у Луганській області заборгованості із сплати єдиного соціального внеску у сумі 29658 грн. 80 коп.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 19 лютого 2019 року подання старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 задоволено. Суд тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта ОСОБА_3 до виконання зобов'язань, покладених на підставі виконавчого документу № 55100121 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-278-У, виданої 06.06.2017 року Головним управлінням ДФС України у Луганській області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Головного управління ДФС України у Луганській області заборгованості із сплати єдиного соціального внеску у сумі 29658 грн. 80 коп.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання приватного виконавця.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не перевірено, викладені державним виконавцем доводи та обставини. Вказав, що про наявність відкритого виконавчого провадження він не знав, не знав і про наявність податкового повідомлення та про існування заборгованості. Скаржник не ухилявся від виконання, оскільки не знав про наявність вимоги, копії постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував.

У відзиві на апеляційну скаргу старшим державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області зазначено, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань, зазначає, що 01.02.2019 року боржнику заказною кореспонденцією було направлено повідомлення про направлення у разі несплати боргу протягом трьох робочих днів до суду подання про обмеження у праві виїзду за межі України. 16.02.2019 року боржником отримано лист згідно рекомендованого повідомлення про вручення. Боржник 25.03.2019 року з'явився до відділу та був попереджений про кримінальну відповідальність, про що складено акт державного виконавця, але зобов'язань покладених на нього рішенням Головного управління Державної фіскальної служби виконано не було. Просить суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні апеляційної скарги та закрити провадження у справі.

Представник Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скуарзі.

В судове засідання представник Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Швалік О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що на примусовому виконанні у Лисичанському МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавчий документ № 55100121 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-278-У від 06.06.2017 року виданого Головним управлінням ДФС у Луганській області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Головного управління ДФС України у Луганській області заборгованості із сплати єдиного соціального внеску у сумі 29658 грн. 80 коп. Боржник зобов'язання не виконує.У зв'язку з чим суд вважав, що є передбачені законом підстави для задоволення.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Лисичанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває виконавче провадження № 55100121 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-278-У від 06.06.2017 року виданого Головним управлінням ДФС у Луганській області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Головного управління ДФС України у Луганській області заборгованості із сплати єдиного соціального внеску у сумі 29658 грн. 80 коп.

08.11.2017 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 11)

29.12.2017 року направлено запит до Регіонального сервісного центру МВ у Луганській області (а.с.15).

29.12.2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику (.а.с.16).

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 11.12.2017 року боржник не отримує доходів у вигляді пенсії.

Як вбачається із відповіді Державної фіскальної служби України № від 11.12.2017 року відсутні відомості про джерела отримання доходів боржника.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № 3 від 11.12.2017 року надано інформації про номери рахунків зазначено рахунки боржника НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (а.с.21).

02.01.2018 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника р/р НОМЕР_4,р/р НОМЕР_5 (а.с. 14).

02.01.2019 року державним виконавцем здійснювалася перевірка за місцем проведення виконавчих дій за адресою : вул. Сосюри, 358/13,м. Лисичанськ, Луганська обл. та зі слів свідків було встановлено що боржник за даною адресою не мешкає з 2014 року (а.с.23).

Вказані вище дії, свідчать про те, що приватним виконавцем здійснювалися заходи, щодо виявлення майна боржника та встановлення майнового стану боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Тобто, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, у зв'язку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

За змістом п. 3 роз'яснень Постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених ст. 12 Закону «Про виконавче провадження».

У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Ч.2 ст. 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Із системного аналізу ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов'язань, за умови об'єктивної спроможності божника виконувати зобов'язання, відсутності перешкод для цього.

Оскільки, відповідно до частини 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця то саме на останнього покладається тягар доказування.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що документи, які надані виконавцем не підтверджують саме факту ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Державним виконавцем при зверненні до суду із поданням надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника, копії запитів виконавця стосовно боржника ОСОБА_3, відповідей на запити, копію акту державного виконавця.

Колегія суддів приходить до висновку, що надані документи підтверджують, те, що старшим державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції вживалися заходи до примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-278-У, виданої 06.06.2017 року Головним управлінням ДФС України у Луганській області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Головного управління ДФС України у Луганській області заборгованості із сплати єдиного соціального внеску у сумі 29658 грн. 80 коп., однак надані документи не підтверджують умисного ухилення боржника від виконання зобов'язання, оскільки як зазначалося вище не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання або має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про задоволення подання виконавця не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, оскільки доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язання, державним виконавцем не надано. За таких підстав доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неправильне застосування норм процесуального права при її постановленні, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв'язку з чим, постановлена ухвала підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в задоволенні подання старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Скаржником за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 390, 20 грн., оскільки апеляційну скаргу задоволено, судові витрати підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_3

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 374, 382, 384, 386, 441 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19 лютого 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні подання старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 390, 20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді : Є.В.Коротенко

М.В. Назарова