ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/134/19

провадження № 22-ц/4809/716/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Кіселика С.А., (суддя доповідач)

суддів: Єгорової С.М., Дьомич Л.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2019 року у складі судді Квітки О.О., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова В.В., визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова В.В.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова В.В. про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова В.В.

Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2019 року дану скаргу було залишено без руху, з підстав не відповідності скарги вимогам ст. 175, 447 ЦПК України та ч.4 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме заявником не зазначено: реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова В.В., визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у

Кіровоградській області Родченкова В.В. визнано неподаною та разом з додатками повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить визнати незаконною та скасувати ухвалу від 20 лютого 2019 року судді Кітки О.О. Кіровоградського районного суду Кіровоградської області та повернути скаргу ОСОБА_1 до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду щодо повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Постановляючи ухвалу про визнання скарги не поданою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не усунуто недоліки скарги відповідно до вимог ухвали суду від 29 січня 2019 року про залишення скарги без руху.

Такі висновки суду зроблені з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.( ч.1 ст. 4 ЦПК України в редакції на момент пред'явлення позову ).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України ).

Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого-суд виходить із загальних засад законодавства ( аналогія права).

Пунктами 13 та 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», роз'яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 -

5 частини четвертої статті 74 Закону про виконавче провадження, зокрема реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для постановлення судом першої інстанції ухвали від 29 січня 2019 року слугувало те, що дана скарга не відповідала вимогам 175, 447 ЦПК України та ч. 4 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження». Судом вказано, що в скарзі не зазначено реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Копію ухвали суду першої інстанції від 29 січня 2019 року ОСОБА_1 отримала 14.02.2019 року, що підтверджується розпискою про отримання копії ухвали (а.с.9).

На усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 29.01.2019 року ОСОБА_1 було подано до суду доопрацьовану скаргу та копію заяви від 17.01.2019 року. З наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 виклала прохальну частині скарги в новій редакції, а саме просить суд: 1) поновити строк на оскарження відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 17.01.2019 року вх. №874; 2) зобов'язати державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова В.В. зупинити виконання виконавчого провадження Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Родченкова В.В., який відмовив ОСОБА_1 у зупиненні виконання виконавчого провадження №49729149.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановяючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником недоліки скарги, які висвітлені в ухвалі Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2019 року не виконані, а саме: не зазначено із яким саме виконавчим документом ОСОБА_1 звернулась до виконавчої служби (реквізити виконавчого документа: день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваного рішення (дата, номер та суть оскаржуваної постанови); в чому полягає бездіяльність державного виконавця і посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, а також докази на підтвердження заявлених у скарзі вимог і копію рішення державного виконавця, яке оскаржується, або зазначенням причин неможливості його отримання.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції не є абсолютним: воно має бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Тобто, норми, які визначають вимоги щодо форми та змісту скарги, служать меті належного здійснення правосуддя. Сторони, яких це стосується, можуть обґрунтовано очікувати, що ці правила будуть застосовуватись.

Аналізуючи положення ЦПК України суд вважає, що скарга з якою особа звертається до суду за захистом свого порушеного права, має відповідати вимогам, щодо її форми та змісту, встановленим цим кодексом, зокрема містити необхідну інформацію з посиланням на докази щодо обставин, рішень та дій, які оскаржуються. Така скарга має бути викладена у доступній для розуміння усім учасникам справи формі. Дотримання вимог щодо форми та змісту скарги( її змістовного навантаження), забезпечуватиме баланс інтересів усіх учасників справи та надасть їм можливість обґрунтувати свої доводи та заперечення щодо вимог, які заявляються скаржниками ( заявниками).

Однак, скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, подана до суду першої інстанції, таким вимогам не відповідає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визначає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції керуючись нормами процесуального права обгрунтовано, відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України визнав скаргу ОСОБА_1 не поданою та повернув заявнику, оскільки заявником не було виконано вимог ухвали суду від 29 січня 2019 року про залишення скарги без руху.

Доводи апеляційної скарг не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 367,369,375,381,382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2019 року.

Суддя доповідач С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова