Ухвала

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 464/6419/16-ц

провадження № 61-3488ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, управління Державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова, Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 січня 2019 року, яка не відповідала вимогам статті 392 ЦПК України, а саме не надано доказів сплати судового збору у розмірі 4 000,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2019 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 01 квітня 2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

Також даною ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду, а саме: касаційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Клопотання обґрунтоване тим, що Державним бюджетом України на 2019 рік передбачено кошти на сплату судового збору у разі подання, зокрема апеляційних та касаційних скарг на судові рішення, які прийняті не на користь бюджетної установи, якою є Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області. Протягом 2019 року на рахунок зазначеного суб'єкта владних повноважень відповідні кошти для сплати судового збору надходять частинами. Юридичне управління Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області в межах процесуальних строків направило лист до управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності з метою сплати судового збору у розмірі 4 000,00 грн. Проте на момент скерування указаного службового листа бюджетні асигнування для сплати останнього були відсутні. Таким чином, несплата судового збору при поданні касаційної скарги на судові рішення у цій справі в межах строку на касаційне оскарження не залежала від волі заявника.

Розглядаючи указане клопотання Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, Верховний Суд виходить з наступного

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений в тому числі і за ініціативою суду.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Ураховуючи, що наведені у клопотанні Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області підстави продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги не підтверджені жодними доказами, та те, що з моменту звернення із цією касаційною скаргою у заявника було більше місяця для проведення процедури сплати судового збору, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для продовження строку на усунення недоліків.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 10 квітня 2019 року, недоліки касаційної скарги не усунуто, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 12, 13, 44, 127, 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби України у Львівській області у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, управління Державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова, Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та прокуратури вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак