Провадження № 2/161/342/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі судового засідання Загоровській І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

07.12.2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21.05.2012 року померла її сестра ОСОБА_5, в результаті чого відповідно до ст. 1220 ЦК відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме частину квартири, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Кравчука, 7/42. Заповіту ОСОБА_5 не залишила, що підтверджується копією довідки, виданої Мирненською сільською радою Горохівського району Волинської області від 20.11.2012 року.

Вказана квартира первинно надавалась у користування ОСОБА_5, як члену житлово - будівельного кооперативу № 54 з дня заселення будинку і по вересень 2012 року. Пайовий внесок за квартиру № 42 в м. Луцьку по вул. Кравчука 7 був внесений в повному обсязі у першому кварталі 1992 році, що підтверджується довідкою, наданою Луцькою кооперативною житлово-експлуатаційною конторою №8 ЖБК, проте право власності на квартиру не було оформлене належним чином.

На момент отримання квартири та виплати пайових внесків ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4. Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 та її чоловікові ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності в рівних частках.

Отже, до складу спадкового майна по смерті ОСОБА_5 ввійшла Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є її матір ОСОБА_6 та чоловік померлої ОСОБА_4.

ОСОБА_6 померла 04.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ №127673, виданого 06.07.2012 року виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Горохівського району Волинської області, тобто через півтора місяці після смерті своєї дочки ОСОБА_5.

ОСОБА_6 після смерті своєї дочки ОСОБА_5 повинна була успадкувати ј квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4, чоловік покійної, не подав до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк заяви про прийняття спадщини, як особа, яка не проживала разом зі спадкодавцем.

ОСОБА_5 останні 8 років перед смертю фактично у шлюбних відносинах з ОСОБА_4 не перебувала і проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_6,що підтверджується копією довідки, виданої Мирненською сільською радою Горохівського району Волинської області від 20.11.2012 року, хоча до моменту смерті була зареєстрована за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 є такою, що не заявила відмови від спадщини. Отже, остання повинна була успадкувати після смерті ОСОБА_5 Ѕ частину квартири за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука 7/42.

Спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_6 є позивач, її дочка ОСОБА_3. Отже, в порядку спадкової трансмісії відповідно право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 перейшло до ОСОБА_3

ОСОБА_3 в установленому порядку звернулась до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті сестри, ОСОБА_5 та матері, ОСОБА_6, що підтверджується копіями доданих заяв. Проте, так як за життя сестри право власності на квартиру не було належним чином оформлене, тобто відсутні правовстановлюючі документи, оформити право власності на спадкове майно в досудовому порядку є неможливим.

На підставі викладеного просила визнати за нею право власності на Ѕ частку у квартирі №42 за адресою м. Луцьк, вул. Кравчука, 7 в тому числі як на спадкове майно, після смерті сестри ОСОБА_5

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції.

Відповідності до п.9 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що згідно свідоцтва про право власності від 08.11.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав від 25.11.2012 ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2. Тому немає правових підстав визнання права власності в порядку спадкування на Ѕ частку у даній квартирі позивачу ОСОБА_3

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватись моральних засад суспільства.

Судом встановлено, що 21.05.2012 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією довідки про причину смерті до форми № 106/о №57 від 23.05.2012 року (а.с. 5), в результаті чого відповідно до ст. 1220 ЦК відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на частину квартири, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Кравчука, 7/42.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіт ОСОБА_5 не складала, що підтверджується копією довідки, виданої Мирненською сільською радою Горохівського району Волинської області від 20.11.2012 року (а.с. 11).

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира первинно надавалась у користування ОСОБА_5 як члену житлово - будівельного кооперативу № 54. Пайовий внесок за квартиру № 42 в м. Луцьку по вул. Кравчука 7 був внесений в повному обсязі у першому кварталі 1992 році, що підтверджується довідкою, наданою Луцькою кооперативною житлово-експлуатаційною конторою №8 ЖБК (а.с. 9), проте право власності на квартиру не було оформлене належним чином.

На момент отримання квартири та виплати пайових внесків ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», чинного на момент виникнення правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Це ж підтверджується п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», згідно якого, судам слід мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до п. а ст. 6 Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної

сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб і сімю, чинного на час виникнення правовідносин майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належала покійній ОСОБА_5 та її чоловікові ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності в рівних частках.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством.

Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно свідоцтва про право власності №736-1 від 08.11.2012 (а.с. 45) та витягу про державну реєстрацію прав №36399263 від 25.11.2012, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.46)

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення ОСОБА_3 до суду з позовом 07.12.2012, право власності на квартиру в цілому належало відповідачу та було зареєстроване у встановленому законом порядку.

Позивачем не оспорено право власності ОСОБА_4 на квартиру, свідоцтво про право власності на нерухоме майно є чинним.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81,82,265,354 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1258, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1276 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити за безпідставності.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.04.2019 року.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: 43025, АДРЕСА_4, РНОКПП: НОМЕР_1)

Відповідач: ОСОБА_4 (місце проживання: 43026, АДРЕСА_5 , РНОКПП: невідомо).

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_7