справа № 631/769/19
провадження № 2/631/813/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Пархоменко І. О.,

за участю секретаря судового засідання - Семенко А. А.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 17 лютого 2009 року Старовіріською сільською радою Нововодолазького району Харківської області. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власноті на житловий будинок (домоволодіння), виданого 02 квітня 1991 року виконкомом Староводолазької сільської ради народних депутатів, Нововодолазького району, на колгоспний двір. Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданого 05.04.1967 року. В шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, позивач та відповідач ОСОБА_2 звернулись до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, бо житловий будинок належить колгоспному двору. Позивач просила задовольнити позовні вимоги, визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , загальною прощею 46,0 кв.м., житловою прощею 18,4 кв.м., допоміжною площею 27,6 кв.м., з надвірними будівлями, а саме: житловий будинок - літера «А-1»; веранда - літера «а»; тамбур - літера «а1»; літня кухня - літера «Б»; веранда - літера «б»; сарай - літера «В»; гараж- літера «Г»;сарай - літера «Д»; сарай - літера «Е»; сарай - літера «Ж»; навіс- літера «З»; погріб - літера «N»; огорожа - літера «N1»; ворота з хвірткою - літера «N2»; Ѕ колодязя на два власника - літера «К».

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Через канцелярію суду надала заяву слухати справу без її участі, заявила клопотання про огляд у судовому засіданні цивільної справи № 631/924/17 за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилась, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що 17 лютого 2009 року Староводолазькою сільською радою Нововодолазького району Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 9 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданого 02 квітня 1991року виконавчим комітетом Староводолазькоїсільської Ради народних депутатів, житловий будинок (домоволодіння) з належними йому будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 у цілому належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Нововодолазької районної Ради народних депутатів № 172 від 14 березня 1991 року (а. с. 7).

Згідно з довідкою Комунального підприємства «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» № 255 від 21 квітня 2017 року про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування - для подання в Нововодолазьку держконтору з метою оформлення спадкових справ на житловий будинок з надвірними будівлями ( раніше «домоволодіння»), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого станом на 31.12.2012 року є ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 02 квітня 1991року Староводолазькоюсільською радою, загальна площа об`єкта - 46,0 кв. м, житлова площа - 18,4 кв. м. Об`єкт складається з житлового будинку - літера «А-1»; веранди - літера «а»; тамбура - літера «а1»; літньої кухні - літера «Б»; веранди - літера «б»; сараю - літера «В»; гаражу - літера «Г»; сараю - літера «Д»; сараю - літера «Е»; сараю - літера «Ж»; навісу - літера «З»; погрібу - літера «N»; огорожі - літера «N1»; воріт з хвірткою - літера «N2»; колодязю Ѕ (на два власника) - літера «К». Інвентаризаційна вартість - 216205 грн. Назва вулиці змінена на підставі рішення І сесії VII скликання Староводолазької сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 12 листопада 2015 року «Про перейнування назв вулиць по Староводолазькій сільській раді. Самочинне будівництво, реконструкція, добудова, перепланування, добудування - не велося. Дата проведення технічної інвентаризації - 11 квітня 2017 року (а. с. 9).

Комунальним підприємством «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» 11 квітня 2017 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому наявна наступна інформація. Власником будинку є ОСОБА_3 . Інвентаризаційна справа № 39, реєстровий № 1 - 40. Вказаний будинок складається з: житлового будинку - літера «А-1»; веранди - літера «а»; тамбура - літера «а1»; літньої кухні - літера «Б»; веранди - літера «б»; сараю - літера «В»; гаражу - літера «Г»; сараю - літера «Д»; сараю - літера «Е»; сараю - літера «Ж»; навісу - літера «З»; погрібу - літера «N»; огорожі - літера «N1»; воріт з хвірткою - літера «N2»; колодязю Ѕ (на два власника) - літера «К» (а.с. 10-15).

Постановою від 27 квітня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що будинок належить до типу колгоспного двору, голова якого є ОСОБА_3 . До введення в дію Закону України «Про власність» майно колгоспного двору є спільною власністю, тому до введення цього закону кожен член колгоспного двору повинен отримати свою частку в спільному майні колгоспного двору, а саме свідоцтво про право особистої власності (а. с. 16).

Судом була досліджена цивільна справа № 631/924/17 за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом з якої вбачається наступне.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області було визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною прощею 46,0 кв.м., житловою прощею 18,4 кв.м., допоміжною площею 27,6 кв.м., а саме: житловий будинок - літера «А-1»; веранда - літера «а»; тамбур - літера «а1»; літня кухня - літера «Б»; веранда - літера «б»; сарай - літера «В»; гараж- літера «Г»;сарай - літера «Д»; сарай - літера «Е»; сарай - літера «Ж»; навіс- літера «З»; погріб - літера «N»; огорожа - літера «N1»; ворота з хвірткою - літера «N2»; Ѕ колодязя на два власника - літера «К».

ОСОБА_3 є батьком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказане встановлено судом з такого.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі записів реєстрації громадянського стану Староводолазькою сільською радою Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 14 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . В свідоцтві про народження батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

21 вересня 1991 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , про що в книзі записів реєстрації громадянського стану Мартиновською сільською радою Красноградського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 4 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі записів реєстрації громадянського стану Староводолазькою сільською радою Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 3 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . В свідоцтві про народження батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

15 серпня 1987 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , про що в книзі записів реєстрації громадянського стану Староводолазьким сільським ЗАГС Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 5 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, зокрема,на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом, наданим старостою Староводолазького старостинського округу № 2 Нововодолазької селищної ради Харківської області Хихлею О. М. від 03.05.2019 року за № 15-37/116 з погосподарської книги Староводолазького старостинського округу № 2 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області № 4 на 2006-2010 роки типом об?єкту по господарського обліку є домоволодіння в АДРЕСА_1 , головою якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , рік побудови - 1921.

Відповідно до рішенням І сесії VII скликаня Староводолазької сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 12 листопада 2015 року було перейменовано вулицю «Жовтневу» на «Центральну» с. Павлівка.

З форми № 1 погосподарського обліку за адресою домогосподарства АДРЕСА_1 , вбачається, що головою є ОСОБА_3 .

За життя спадкодавець заповітів не залишав, що підтверджується Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) № 51513640, наданою Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 06 квітня 2018 року. Заповіти чи спадкові договори, складені ОСОБА_3 , у спадковому реєстрі відсутні.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51513649, наданою Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 06.04.2018 року вбачається, що 07.08.2009 року нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 47629693 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та 28.11.2017 року видані свідоцтва про право на спадщину № 61633258, № 61633265, № 61633273, № 61633285, № 61633299, № 61633311.

Таким чином, судом встановлено, що виник спір щодо визнання права власності на спадщину за законом і позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи№ 291/2009, зареєстрованої по книзі обліку № 693 від 07.08.2009 року, заведеної після смерті ОСОБА_3 нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори, містить зокрема, заяви доньок померлого, а саме: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , від 07 серпня 2009 року про відмову від прийняття спадщини; заяви доньок померлого, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від 07 серпня 2009 року про прийняття спадщини; заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 28 листопада 2017 року про видачу спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом в рівний частинах кожному; свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 28 листопада 2017 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. ОСОБА_1. та ОСОБА_2., зареєстровані в реєстрі під № 1504, № 1507; № 1510; № 1513; № 1516; № 1519.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 два спадкоємця, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, вказані заяви відкликані не були ( ч. 5 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 1278 ЦК України, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними, державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. 28 листопада 2017 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах кожній.

Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4. 18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннямипункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права власності на спадщину за законом, бо нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, з посиланням на те, що будинок АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, а тому не є суб`єктом цивільних відносин.

Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що спірний будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 02 квітня 1991 року, виданим виконавчим комітетом Староводолазької сільської Ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що рік побудови спірного майна є 1921.

Як передбачено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Отже, при вирішенні спору слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Статтею 100 ЦК УРСР 1963 року, визначено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, що передбачено п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документа.

Судом встановлено, що право власності на спірний будинок було зареєстровано в БТІ, що вбачається з технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого Комунальним підприємством «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» 11 квітня 2017 року де наявний номер інвентаризаційної справи 39 та реєстровий номер 1 - 40.

Тобто, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за життя був власником будинку АДРЕСА_1 , отже, спірний будинок ввійшов до спадкового майна, яке залишилось після його смерті.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_3 два спадкоємця, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вони обидві мають рівні частки у спадщині.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме визнання за позивачем права власності на спадщину за законом на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 120, 123 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 1212, 1218, 1220, 1268,1269 ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, ст. ст. 2 - 5, 12, 13, 76 81, 89, 258, 259, 261, 263 - 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною прощею 46,0 кв.м., житловою прощею 18,4 кв.м., допоміжною площею 27,6 кв.м., а саме: житловий будинок - літера «А-1»; веранда - літера «а»; тамбур - літера «а1»; літня кухня - літера «Б»; веранда - літера «б»; сарай - літера «В»; гараж- літера «Г»;сарай - літера «Д»; сарай - літера «Е»; сарай - літера «Ж»; навіс- літера «З»; погріб - літера «N»; огорожа - літера «N1»; ворота з хвірткою - літера «N2»; Ѕ колодязя на два власника - літера «К».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_8 .

Суддя І. О. Пархоменко