Справа № 629/306/19
Провадження № 2/629/602/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Авраменко О.С., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Харківській області, третьої особи Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну часту (пай) розміром 7,68 умовних кадастрових гектарів, що розташовано на території КСП «Жовтень» с.Царедарівка, Лозівського району, Харківської області, згідно розпорядження Лозівської РДА від 16.04.1997 року, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ХР №0221403. Зобовязати відповідача виділити їй, із земель резервного фонду державної власності на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області в натурі (на місцевості) земельну ділянку відповідно до сертифікату серії ХР №0221403, виданого згідно розпорядження Лозівської РДА від 16.04.1997 року №227, на право власності на земельну частку (пай) розміром 7,68 умовних кадастрових гектарів.

19.02.2019 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Харківській області - ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1,3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.04.2018 року, яке набрало законної сили ще 11.05.2018 року, одну із позовних вимог по даній справі було задоволено, за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) серії ХР №0221403, виданого згідно рішення Лозівської РДА від 16.04.1997 року, серії ХР №0221403 на імя ОСОБА_4, померлої 01.08.1998 року, в порядку спадкування за законом за правом предявлення. Крім цього, відповідач по справі - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є субєктом владних повноважень, а позивач у своєму позові ставить питання про зобовязання ОСОБА_2 управління виділити їй із земель резервного фонду державної власності на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області в натурі (на місцевості) земельну ділянку відповідно до сертифікату серії ХР №0221403, виданого згідно розпорядження Лозівської РДА від 16.04.1997 року №227, на право власності на земельну частку (пай) розміром 7,68 умовних кадастрових гектарів, тобто ставить питання про зобовязання вчинити певні дії, що ґрунтуються на реалізації владно-розпорядчих функцій ОСОБА_2 управління, відповідно закону, а тому представник вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 проти задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі, не заперечувала. Зазначила, що дійсно рішенням Лозівського міськрайонного суду від 11.05.2018 року одну з її позовних вимог по даній справі, щодо визнання за нею право власності на земельну часту (пай) розміром 7,68 умовних кадастрових гектарів, що розташовано на території КСП «Жовтень» с.Царедарівка, Лозівського району, Харківської області, згідно розпорядження Лозівської РДА від 16.04.1997 року, було задоволено.

В судове засідання представник третьої особи Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області не зявився.

Вислухавши думку заявника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.04.2018 року, яке набрало законної сили 11.05.2018 року, за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) серії ХР №0221403, виданого згідно рішення Лозівської РДА від 16.04.1997 року, серії ХР №0221403 на імя ОСОБА_4, померлої 01.08.1998 року, в порядку спадкування за законом за правом предявлення.

Згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тому провадження у справі в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну часту (пай) розміром 7,68 умовних кадастрових гектарів, що розташовано на території КСП «Жовтень» с.Царедарівка, Лозівського району, Харківської області, згідно розпорядження Лозівської РДА від 16.04.1997 року, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ХР №0221403, необхідно закрити.

Крім цього, в своєму позові ОСОБА_1 просить зобовязати відповідача виділити їй, із земель резервного фонду державної власності на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області в натурі (на місцевості) земельну ділянку відповідно до сертифікату серії ХР №0221403, виданого згідно розпорядження Лозівської РДА від 16.04.1997 року №227, на право власності на земельну частку (пай) розміром 7,68 умовних кадастрових гектарів.

Однак, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питань, повязаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати розяснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно із статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177,181,324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має зясувати, чи є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи повязані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Отже, суд має зясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи повязані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено у ст.19 КАС України, зокрема на спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

До юрисдикції адміністративних судів слід відносити спори, які виникають з публічно-правових земельних відносин, що засновані на підпорядкуванні одного учасника іншому, де один з них здійснює владні управлінські функції, та характеризуються імперативним методом правового регулювання.

Таким чином, спори, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень стосовно видачі дозволу на проект землеустрою, щодо відмови у наданні такого дозволу, щодо затвердження проектів землеустрою, погодження таких проектів, що виникають у процесі виконання відповідним субєктом покладених на нього владних управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, до вирішення питання про розпорядження землею як уповноваженим власником органом та виникнення у відповідного субєкта речового чи зобовязального права на земельну ділянку, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідач у справі - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є субєктом владних повноважень, а позивач у своєму позові ставить питання про зобовязання ОСОБА_2 управління виділити ОСОБА_1 із земель резервного фонду державної власності на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області в натурі (на місцевості) земельну ділянку відповідно до сертифікату серії ХР №0221403 виданого згідно розпорядження Лозівської районної державної адміністрації від 16 квітня 1997 року №227, на право власності на земельну частку (пай) розміром 7,68 умовних кадастрових гектарів, тобто ставить питання про зобовязання вчинити певні дії, що ґрунтуються на реалізації владно-розпорядчих функцій ОСОБА_2 управління, відповідно до закону, тому дана позовна вимога має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.19,255,256,257,260 ЦПК України, -

ухвалив:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Провадження у справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Харківській області, третьої особи Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 25.02.2019 року.

Суддя О.А.Ткаченко