Справа № 462/2226/19
УХВАЛА

10 квітня 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус ОСОБА_4,

встановив:

08 квітня 2019 року до Залізничного районного суду м. Львова надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заявник мотивує свою заяву тим, що згідно з заповітом ОСОБА_5 він заповів ОСОБА_5 (після одруження ОСОБА_1) ОСОБА_6 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті заповідача, заявник звернулася до нотаріуса ОСОБА_4 для реєстрації спадкової справи, який повідомив, що не може відати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у свідоцтві про право на власність зазначена адреса: АДРЕСА_2, а у витязі з реєстру права власності на нерухоме майно від 04 грудня 2006 року вказана адреса: АДРЕСА_1. В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову зазначає, що до вказаного нотаріуса також звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є спадкоємцями померлого за законом. Повідомляє, що нотаріус ОСОБА_4 може видати вказаним особам свідоцтво на спадщину та зареєструвати за ними прав власності на спірну квартиру. Окрім цього заявник повідомила, що вказаний нотаріус у телефонному режимі попросив її передати йому всі оригінали документів на спірну квартиру. З огляду на вказане, зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому ускладнити виконання судового рішення, а тому просить вжити такі заходи, а саме накласти арешт на майно ОСОБА_5, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За ч. 2 ст. 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При цьому процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

З врахуванням зазначених обставин, а також того, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до вирішення спору по суті слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві, і знаходиться у нього чи інших осіб.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявник просить суд накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_5, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що на даний час існує необхідність забезпечення позову, оскільки невжиття заходів по його забезпеченню може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а отже заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Окрім цього суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. У випадку, якщо заявником протягом вказаного строку не буде подано до суду позовної заяви, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 152, 153 ЦПК України,

постановив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_5, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Розяснити заявнику ОСОБА_1, що позов повинен бути предявлений протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та у випадку неподання позову у вказаний строк заходи забезпечення позову скасовуються.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно.

Суддя: