Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/166/19

Провадження №2/377/115/19

09 квітня 2019 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання: Щуковської А.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

УСТАНОВИВ:

06 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 625, 1046, 1048-1049 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики у сумі 300000 гривень; 26400 гривень - інфляційного збільшення боргу; 4512,33 гривень - три відсотка річних від простроченої суми; 27041,10 гривень - сума процентів за користування чужими коштами, всього на загальну суму 357953,43 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 29 серпня 2017 року позивачем було надано відповідачу в борг грошові кошти у розмірі 300000 гривень, які відповідач зобов'язалась повернути через рік. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем було підписано лівою рукою розписку від 29.08.2017 року, яка була написана ОСОБА_3 у її присутності та присутності свідка ОСОБА_4, оскільки у ОСОБА_2 після інсульту була паралізована права рука. Станом на 28.02.2019 року відповідач свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів в строк до 29.08.2018 року не виконала. В зв'язку з тим, що в розписці не було передбачено розмір процентів, які повинна була сплатити відповідач за користування її грошима, то відповідно до ч.2 ст.1048 ЦК України стягненню з відповідача підлягають проценти за період з 30.08.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі облікової ставки НБУ, що становить 27041,10 гривень. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України за порушення грошового зобов'язання стягненню з відповідача підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить з 30.08.2018 року по 28.02.2019 року - 26400 гривень, а також три проценти річних від простроченої суми, що становить з 30.08.2018 року по 28.02.2019 року - 4512,33 гривень.

Ухвалою від 18 березня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила проводити підготовче засідання за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, просила проводити підготовче засідання за її відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що згідно розписки від 29 серпня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг 300000 гривень строком на один рік.

На підтвердження укладення вказаного договору позивач надала розписку від 29 серпня 2017 року, копія та оригінал якої долучені до справи, в якій рукописним способом за допомогою кулькової ручки зазначено, що ОСОБА_2 бере у ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Славутицьким МВ ГУ 25.05.1998 р., в борг на один рік 300 тис. гривень(триста тисяч) в присутності свідків ОСОБА_4, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_4, виданий Славутицьким МВ ГУ 15.09.98 р., і в присутності ОСОБА_3, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_5, виданий Славутицьким МВ ГУ 06.02.1998 р.. Так як, ОСОБА_2 після інсульту паралізована і права рука не працює, розписку писала ОСОБА_3, а ОСОБА_2 розписується лівою рукою.

Як вбачається із змісту позовної заяви, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів в строк до 29.08.2018 року не виконала.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього Кодексу якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Надана суду розписка містить зобов'язання однієї особи повернути іншій особі визначену суму грошей, що становить основний зміст і всі істотні умови позикового зобов'язання, передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України, і є належним підтвердженням укладеного між сторонами договору позики зазначеної суми грошей.

За правилом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Виходячи з наведеного, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, - грошові кошти, у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, а разі неможливості його повернення кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. 3 цієї статті).

Враховуючи, що борговий документ перебуває у кредитора після закінчення строку, зазначеного у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, боржника слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Таким чином, суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки ОСОБА_2, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов'язання ОСОБА_2 повернути суму боргу - 300 000 гривень в строк до 29.08.2018 року.

З урахуванням наведеного стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за договором позики в сумі 300000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають проценти від суми позики за період, вказаний позивачем в позовній заяві, з 30.08.2018 року по 28.02.2019 року, в розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України, в сумі 27041,10 гривень, оскільки розмір процентів в розписці сторонами встановлений не був.

Розмір процентів здійснюється судом за такою формулою:

Сума боргу ? Ставка НБУ (%) / 100% / 365 днів ? Кількість днів = Сума

300000 х 17,5 / 100% / 365 х 8 (з 30.08.2018 по 06.09.2018) = 1150,68

300000 х 18 / 100% / 365 х 175 (з 07.09.2018 по 28.02.2019) = 25890,41

Таким чином, сума процентів за користування позикою становить 27041,10 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як зазначено у ч.2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач не повернула позивачу боргу в сумі 300000 гривень в строк до 29.08.2018 року, то з 30.08.2018 року почалося прострочення виконання грошового зобов'язання, тому відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить з 30.08.2018 року по 28.02.2019 року - 26400 гривень, а також три проценти річних від простроченої суми, що становить з 30.08.2018 року по 28.02.2019 року - 4512,33 гривень.

Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми здійснюється судом за такою формулою:

Сума боргу ? Процентну ставку (%) / 100% / 365 днів ? Кількість днів = Проценти

300000 ? 3 % / 100% / 365 днів ?183( з 30.08.2018 по 28.02.2019) =4512,33 гривень.

Розрахунок інфляційного збільшення боргу здійснюється судом за формулою:

Сума боргу ?Індекс інфляції /100 % - Сума боргу =Інфляційне збільшення боргу, при цьому індекс інфляції - це добуток щомісячних індексів за відповідний період.

За період з серпня 2018 року по лютий 2019 року встановлені індекси інфляції: 100, 101, 9, 101,7, 101,4, 100,8, 101, 100,5, сукупний індекс інфляції становить 108,80.

300000?108,80/100 % -300000=26400 гривень.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, і з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача борг за договором позики у сумі 300000 гривень; 26400 гривень - інфляційного збільшення боргу; 4512,33 гривень - три відсотка річних від простроченої суми; 27041,10 гривень - сума процентів за користування чужими коштами, всього на загальну суму 357953,43 гривень.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ст. ст. 1-4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнена позивач.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подала заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню половина судового збору, від сплати якого звільнена позивач, тобто 1/2 від ( 357953,43 /100 %), що становить 1789,77 гривень. Інша частина судового збору в сумі 1789,77 гривень компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 200, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 300000 гривень; 26400 гривень - інфляційного збільшення боргу; 4512,33 гривень - три відсотка річних від простроченої суми; 27041,10 гривень - сума процентів за користування чужими коштами, всього на загальну суму 357953,43 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1789,77 гривень.

Судовий збір в сумі 1789,77 гривень компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_4

Повне судове рішення виготовлено 09 квітня 2019 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька