КОПІЯ
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1527/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.
секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю прокурора та представника відповідача
розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/23225/16-ц за апеляційною скаргою прокуратури Хмельницької області на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 27 червня 2019 року (суддя Карплюк О.І) про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В червні 2019 року прокурор Хмельницької місцевої прокуратури звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення з тих підстав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2019 року задоволено позов заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення 46214,01 грн. безпідставно збережених коштів орендної плати за користування земельною ділянкою та про стягнення на користь позивача витрат в сумі 1378 грн., понесених при сплаті судового збору за подачу позовної заяви в 2016 році. Разом з тим, прокурор вказує, що залишилося не вирішеним питання про судові витрати, понесені прокуратурою при подачі 06.03.2017 року апеляційної скарги на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22.02.2017 року та 31.05.2017 року касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Хмельницькій області від 11.05.2017 року по цій же справі. А тому заявник просив суд ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питань щодо понесених судових витрат.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27 червня 2019 року в задоволені заяви заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду прокуратура Хмельницької області оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апелянт вважає, що якщо з певних причин суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі ст. 270 ЦПК України або судом першої інстанції, який розглянув справу за заявою заінтересованої особи, що відповідає п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, що не було враховано судом першої інстанції. Тому апелянт вважає, що суд першої інстанції мав процесуальні підстави ухвалити додаткове рішення щодо понесених судових витрат, а тому і просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити додаткове рішення.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник відповідачки апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши судове рішення без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 та представник Хмельницької міської ради до суду не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши представників учасників справи та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні заяви прокурора про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ЦПК України не передбачено вирішення судом першої інстанції, який розглядає справу після її скасування касаційним судом питань про стягнення судових витрат, понесених стороною при поданні апеляційної та касаційної скарг.

Однак, такий висновок зроблений судом із порушенням норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року в позові заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів відмовлено (т.1 а.с. 150-152).

Не погоджуючись із цим рішенням суду, прокуратура Хмельницької області подала апеляційну скаргу, що оплачена судовим збором у розмірі 1515,80 грн. (т. 1 а.с. 154-159, 165).

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу прокурора Хмельницької області відхилено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін (т.1 а.с. 250-252).

На вказану ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції прокуратура Хмельницької області подала касаційну скаргу, що оплачена судовим збором у розмірі 1653,60 грн. (т. 2 а.с. 2-10).

Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу прокурора Хмельницької області задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 40-44).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради 46241,01 грн. та на користь прокуратури Хмельницької області судовий збір у розмірі 1378 грн. (т. 2 а.с. 59-61, 120-124).

18 червня 2019 року прокуратура Хмельницької області звернулася до Хмельницького міськрайонного суду із заявою про винесення додаткового рішення з тих підстав, що при ухваленні вищевказаного рішення судом не вирішено питання про усі понесені позивачем судові витрати, а саме: судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами 1 та 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 270 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи. Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 353 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що суд першої інстанції не вирішує питання щодо розподілу судових витрат при новому розгляді справи після її перегляду касаційним судом, оскільки це не узгоджується з положеннями норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи судом касаційної інстанції, до якого звернувся прокурор із касаційною скаргою, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року та ухвала Апеляційного суду Хмельницької від 11 травня 2017 року області були скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, судом касаційної інстанції питання щодо розподілу сум судового збору понесених позивачем, з врахуванням часткового задоволення його касаційної скарги, вищим судом не вирішувалося.

Здійснений судом першої інстанції за результатами нового розгляду позову розподіл судових витрат, понесених прокуратурою лише за подання позовної заяви і невирішення цього питання щодо розподілу сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної або касаційної скарги пропорційно до задоволених вимог, свідчить про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2019 року вирішено лише питання про судові витрати, що понесені позивачем при подачі позову (т. 2 а.с. 53-61).

А судовий збір за подання позивачем до суду 06 березня 2017 року апеляційної скарги та 31 травня 2017 року касаційної скарги, розмір якого становить 3169,40 грн. судом не вирішувався.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, що є обов`язковою підставою для його скасування та вважає за необхідне ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви прокуратури щодо стягнення судового збору, сплаченого за подання 06 березня 2017 року апеляційної скарги та 31 травня 2017 року касаційної скарги.

Разом з тим, відповідно до абз. 2 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, якій встановлена 2 група загального захворювання (т. 2 а.с.171) і відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору у всіх інстанціях.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що сплачений прокуратурою Хмельницької області судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн., за подачу касаційної скарги в розмірі 1653,60 грн. та за подачу апеляційної скарги на оскаржену ухвалу в розмірі 1535,74грн., що підтверджується платіжними дорученнями відповідно №296 від 07.03.2018 року, №988 від 30.05.2017 року та №1440 від 25.07.2019 року, а всього 4705 грн. (1515,80 грн. + 1653,60 грн. + 1535,74 грн.) підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокуратури Хмельницької області задовольнити.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 27 червня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.
Компенсувати прокуратурі Хмельницької області (місцезнаходження: м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, ) 4705 (чотири тисячі сімсот п`ять) грн. 14 коп. сплачених судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк
(підпис) ОСОБА_2
(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом
Суддя А.П. Корніюк