Справа № 357/256/19
У Х В А Л А

"11" квітня 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л. М. розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу в Київській області ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 недійсним, визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння.

04 квітня 2019 року канцелярією суду зареєстровано заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1. Заява мотивована тим, що якщо судом буде прийнято рішення про задоволення позову то без вжиття вказаних заходів забезпечення позову таке рішення буде неможливо виконати.

Оглянувши подану заяву, суд вказує на таке.

За ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; іншими заходами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Як роз»яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачка ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову не додала до неї жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачами дій, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як вбачається з Інформаційної довідки № 160020251 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 19.03.2019 року, долученої до матеріалів справи за клопотанням самої ж позивачки, на 1/2 спірну частину квартири № 37 за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд.30 вже накладено арешт за ухвалою суду у справі №357/12119/17. Вказане обтяження ніким не скасоване, та є актуальним.

За таких обставин, з врахуванням того, що спірна частина квартири обтяжена арештом, висновок позивачки про можливий наступний продаж квартири є безпідставним.

Між сторонами дійсно виник спір, однак позивачка не довела, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому у задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.149 -153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

СуддяОСОБА_6