_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9922/19
Провадження № 2/520/4026/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника позивача адвоката Григоржевського М.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

Встановив,

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 22.05.2019 року відкрите спрощене позовне провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду справи.

До початку слухання справи позивач уточнив свої вимоги і просив стягнути з відповідача на виконання зобов`язань за договором позики, укладеним між сторонами 09.10.2018 року 90598,47 грн., де борг за позикою 85000 грн., 3% річних від суми позики в розмірі 1795,27 грн., інфляційні втрати в розмірі 3803 грн. Окрім того, судові витрати позивач також просив стягнути з відповідача. До сьогоднішнього судового засідання представник позивача адвокат Григоржевський М.С. надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача і зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач до суду не з`явився, про дату і місце слухання справи сповіщений, відзив на позов не надав, в минулому судовому засіданні не заперечував проти отримання від ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики від 09.10.2018 року, але заявив, що березні 2019 року повернув ОСОБА_1 27 000 грн. і що у нього ОСОБА_2 відсутні письмові докази часткового повернення боргу.

Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав, а ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в сумі 85000грн, що на момент виконання умов договору позики дорівнювало 3000 дол.США. ОСОБА_2 зобов`язався у термін до 15 грудня 2018 року повернути зазначену грошову суму. Відповідач свої зобов`язання за цим договором не виконав і не повернув позивачу позику у строк, визначений договором.

Представник позивача стверджує, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язання з повернення грошових коштів, отриманих за договором позики, тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права з цим позовом.

На підтвердження позовних вимог позивачева сторона посилалась на розписку 09.10.2018 року (а.с. 9 ), рукописний текст в якій про отримання грошових коштів виконано ОСОБА_2

Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 з таких підстав:

09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: суми позики і строку повернення позики. Договори сторони оформили у письмовій формі у вигляді розписки. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ОСОБА_1 - позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, коли передав 09.10.2018 року ОСОБА_2 85000 грн., що на той час дорівнювало 3000 дол.США. Виконання позичальником зобов`язань за договором підтверджується текстом розписки і заявою позичальника в судовому засіданні 30.08.2019 року. Обов`язок позичальника повернути позику передбачено умовами договору (розписки) і положеннями ст.1049 ЦК України.

Суд встановив, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за договорами позики не виконав і не повернув позичені на певний строк грошові кошти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору; однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона відповідача не надала до суду належних і допустимих доказів виконання (частково або повністю) зобов`язань за договором позики.

Частина 1 ст.1050 ЦК України визначає, «якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу».

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку 3% річних від суми позики за період з 16.12.2018 року по 30.08.2019 року (день подачі заяви про уточнення позову) складають 1795,47 грн. Інфляційні втрати за вказаний період від суми позики складають 3006 грн. 25 коп.

З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 905,98 грн. (від суми позову) + 384,2 грн. (за заяву про вжиття заходів забезпечення позову) = 1290 грн.18 коп.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У даному випадку сторона позивача надала договір про надання правничої допомоги від 08.05.2019 року, акт виконаних робіт до цього договору,ордер адвоката, квитанцію про сплату послуг з надання правової допомоги на суму 3000 грн. Суд вважає,що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн є спів мірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання цих послуг і робіт та ціною позову.

З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за договором позики 90598,47 грн. і судові витрати в загальній сумі 1290,18 грн. + 3000 грн. = 4290 грн. 18 коп.

Керуючись ст.ст.263-265,268 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_2 ) 90598 грн. 47 коп., де борг за позикою 85000 грн., 3% річних -1795,27 грн., інфляційні втрати 3006 ,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 4290 грн. 18 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовленого 20.09.2019 року.

Суддя Калашнікова О. І.