Провадження №2/523/1023/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Круглікова О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі

за правилами загального позовного провадження, справу за позовом

- ОСОБА_3 , ( АДРЕСА_1 ) до Комунального позашкільного навчального закладу «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» Департаменту культури та туризму Одеської міської ради (65045, м. Одеса, вул. Жуковського, 47) в особі директора, ОСОБА_2 , про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул,

Установив:

Позивачка звернулась 29 грудня 2017 року до суду з позовними вимогами до Комунального позашкільного навчального закладу «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» Департаменту культури та туризму Одеської міської ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона працювала в даній установі на посаді викладача-хореографа ДХШ м. Одеси з 01 вересня 2013 року за наказом від 31.08.2013р.№26 . Наказом № 02-10/74 "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 " від 13.12.2017р., ОСОБА_3 звільнено з займаної посади викладача-хореографа ДХШ м. Одеси з 14.12.2017 року. Як вказує позивач, вона знаходилась на лікарняному з 11.12.2017 р. по 21.12.2017р. , про що вона повідомила керівництво школи, тому позивачка вважає, що цей наказ прийнято з порушенням ст. 40 ч3 КЗпП України та тягне за собою поновлення порушених прав працівника у вигляді його поновлення на роботі. Копію своєї ї особистої справи позивачка отримала з супровідним листом від 18.12.2017р., тільки за своїм запитом.

Позивачка зазначає, що за останні шість місяців 2017 р. до неї застосовувались дисциплінарні стягнення у вигляді доган згідно наказів № 02-10/39 від 21.06.2017р.; 02-11/13 від 27.10.2017р.; 02-11/15 від 12.12.2017р.

05.12.2017р. ОСОБА_3 подано заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати, без зазначення причин надання такої відпустки. Але,як вказує позивачка вона заздалегідь узгодила з директором школи таку відпустку, викликану тим, що вона супроводжувала сина, який був учнем зазначеної школи, для його виступу в спектаклі "Щелкунчик", що відбувався в Берліні 09.12.2017р., та необхідність в проходженні медичного огляду.

06.12.2017р. був виданий наказ за № 02- 10/70 про відмову у задоволенні заяви про надання відпустки. ОСОБА_3 та позивачу, у телефонному режимі, було запропоновано з`явитись на роботу для ознайомлення з наказом. Позивачка вказує, що вона дізналась. від прибиральниці 06 грудня 2017р., яка зателефонувала з вахти о 17.02 годин, з повідомленням, щоб позивачка з,явилась за наказом "Про відпустку". З наказом ознайомлена 12.12.2017р.

ОСОБА_3 не з`явилась і була відсутня на робочому місці без повіжних причин 07.12.2017р, 08.12.2017р., 09.12.2017р.

ОСОБА_3 звільнено з 14 грудня 2017р. , за неодноразове грубе порушення трудової дисципліни, керуючись ч.1 п.4 ст.40 і ст. 147 КЗпП України, в цьому наказі вказано підстави - накази про догани № 02-10/39 від 21.06.2017р.; 02-11/13 від 27.10.2017р.; 02- 11/15 від 12.12.2017р, телефонограма від 06.12.2017 р., докладні записки викладачів ДХШ, акти, протоколи зборів профкомітету.

З спірним наказом ОСОБА_3 ознайомлена 14.12.2017р., позивачка вважає цей наказ незаконним та таким, що прийнятий з порушенням правил ч. З ст. 40 КЗпП України, ст. 147(1), 148, 149 КЗпП України, а тому підлягає скасуванню.

Позивачка посилається на те, що про наказ № 02-10/39 від 21.06.2017р. "Про догану викладачу-хореографу ОСОБА_3 ", їй стало відомо з особистої справи, який вона вважає безпідставним. З наказом № 02-11/13 від 27.10.2017р. "Про догани співробітникам школи" вона також не згодна, та їй не надано можливості написати свої пояснення, в порушення ст. 149 КЗпП України, а сам наказ було перероблено, оскільки позивачка вказує, що отримала наказ від 25.10.2017р. № 02-11/13 , на який вона надавала письмові пояснення від 27.10.2017р. Про наказ № 02-11/13 від 27.10.2017р. їй відомо з наданих з копії особистої справи.

Позивач вказує на те, що про наказ № 02-11/15 від 12.12.2017р. "Про догану викладачу-хореографу ОСОБА_3 " їй стало відомо з копії особистої справи з супровідним листом від 18.12.2017р. за № 01-08/224.

Позивачка вважає, що у директора виникла до неї особиста неприязнь , тому директор вирішила у будь - який спосіб звільнити ОСОБА_3

Позивачка пояснює, що від неї не вимагалось ані надати пояснення до винесення доган, ані вручались мені належним чином зазначенні накази про догани. Пояснення на наказ від 25.10.2017р. № 02-11/13 надавались вже після його прийняття, а як вказує позивач його не існує, оскільки замість нього, як вважає позивач, виник наказ № 02- 11/13 від 27.10.2017р. "Про догани співробітникам школи".

Позивач зазначає, що збори профкомітету щодо її звільнення не скликались і не проводились, відповідно вона на них присутня не булла і що в неї є про це аудіо запис розмови з директором, який вона представила суду, тобто попередньої згоди профспілкового органу не було, та вона усно повідомила про находження на лікарняному листі, а протокол який виданий профкомітету не відповідає дійсності,

Позивачка уточнила позов 07 листопада 2018 р. , в якому посилається на те, що в період розгляду справи, а саме 16.02.2018р. відповідачем було прийняте новий Наказ від 16.02.2018р за 02-10/21 "Про скасування Наказу № 02-10/74 від 13.12.2017р. та про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача- хореографа ОСОБА_3 "

Зазначений Наказ отримано в судовому засіданні 08.10.2018р., позивач також вважає його незаконним, просить суд визнати недійсним та скасувати ..

Наказом № 02-10/74 "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 " від 13.12.2017р. до ОСОБА_3 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади викладача-хореографа ДХШ м. Одеси з 14.12.207року.

Позивач посилається на те, що після відкриття провадження у справі та за результатами комплексної перевірки Комунального позашкільного навчального закладу "Дитяча хореографічна школа м. Одеси" яку проводив Департамент культури та туризму ОМР 29.01.2018р. відповідно до якої встановлено, що звільнення є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України (а. с. 179) Відповідач скасував свій наказ та прийняв новий Наказ від 16.02.2018р за 02-10/21 ''Про скасування Наказу № 02-10/74 від 13.12.2017р. та про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 ."В новому наказі підставами звільнення зазначено : ..."На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч.І, ч.4 ст.40. ст. 147 КЗпП України, - НАКАЗУЮ: Скасувати Наказ № 02-10/74 від 13.12.2017 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 "Застосувати до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади викладача-хореографа ДХШ м. Одеси з 22.12.2017р...."

Позивач вважає, що накази про догани № 02-10/39 від 21.06.17р, № 02-11/13 від 27.10.2017р., № 02-11/15 від 12.12.2017р., телефонограма від 06.12.2017р., докладні записки викладачів ДХШ, акти, протоколи зборів ПК, листки непрацездатності.... і новий наказ суперечить нормам матеріального права.

Тому позивач просить суд , поновити її на роботі на посаді викладача-хореографа, стягнення заробітної плати за вимушений прогул з 14 грудня 2017 року, скасування та визнання недійсними Наказу №02-10/74 від 13 грудня 2017 року, Наказу №02-10/21 від 16 лютого 2018 року «Про скасування Наказу №02-10/74 від 13.12.2017 року та про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 »

Сторона відповідача представила суду свої відзив і заперечення ( л.с. 103-104, 243-247 т.1 ) , в яких повністю не погоджується з позовом ОСОБА_3 , просить відмовити в задоволенні вимог.

В судовому засіданні позивачка і її представник - адвокат Дришлюк О.П. повністю підтримали свої вимоги, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідача адвокат Бондаровський С.І., Жуков Ю.А. підтримали свої письмові заперечення ( л.с. 103-104, 243-247 т.1 ), позов не визнали повністю, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухав пояснення сторін, з,ясувавши обставини, дослідивши представлені сторонами докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідача 29 грудня 2017 року (л.с.1-8 т.1).

05 січня 2018 р. (л.с.89 т.1) провадження по справі відкрито в спрощеному провадженні.

23 лютого 2018р. відповідач подав до суду відзив на л.с.103-104 т.1)

24 квітня 2018року ухвалою суду , за заявою сторони позивача, суд перейшов від спрощеного провадження до загального провадження та справа призначенна до підготовчого засідання (л.с.136 т.1).

27 квітня 2018 р. ухвалою суду частково задоволенно заяву позивача щодо забезпечення доказів на л.с.148-150 т.1.

05 липня 2018 р. ухвалою суду були застосовані заходи процесуального примусу щодо сторони відповідача, частково задовольнив відповідне клопотання позивача , на л.с.195-197 т.1.

08 жовтня 2018 року позивачка ОСОБА_3 подала до суду свої письмові заперечення і пояснення відносно поданих відповідачем доказів, л.с.243-254 т.1.

07 листопада 2018 р. позивачка подала уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог (л.с.2-10 т.2), ухвалою суду від 08 листопада 2018 року дана заява прийнята до провадження л.с.12 т.2.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 працювала на посаді викладача-хореографа ДХШ м. Одеси з 01 вересня 2013 року за наказом від 31.08.2013р.№26 до 22 грудня 2017р. , звільнена за наказом від 16.02.2018р за 02-10/21 "Про скасування Наказу № 02-10/74 від 13.12.2017р. та про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача - хореографа ОСОБА_3 " Наказом ДХШ №02-10/74 від 13.12.2017 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 », з яким не згодна позивач, викладач-хореограф ОСОБА_3 була звільнена з ініціативи власника з займаної посади за порушення трудової дисципліни з 14 грудня 2018 року на підставі п.4 ч.І ст.40 та ст.147 КЗпП України, тобто за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до обставин справи, 05.12.2017 року вх. №01-07/43 позивачка звернулася до директора ДХШ з заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати, без зазначення причини такої відпустки.

06.12.2017 року відповідач, розглянувши заяву ОСОБА_3 про надання відпустки, Наказом ДХШ №02-10/70 від 06.12.2017 року «Про відпустку без збереження заробітної плати викладача-хореографа ОСОБА_3 » відмовив ОСОБА_3 у наданні відпустки без збереження заробітної плати за відсутністю підстав, передбачених ст. 25 Закону України від 15 листопада 1996 poKyN504/96-ВР «Про відпустки» .

Однак, ОСОБА_3 , отримавши відмову роботодавця у наданні відпустки без збереження заробітної плати , при відсутності підстав, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", за яких працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати, а також відсутність угоди між нею та роботодавцем щодо надання такої відпустки, самовільно, без поважних причин не вийшла на роботу 07.12.2017 року, 08.12.2017 року та 09.12.2017 року. В своїй заяві позивачка не вказала жодної поважної причини для надання такої відпустки, а її аргументи про те, що вона нібито домовилась з керівництвом школи ні чим не підтверджено,інакше вона б отримала згоду на таку відпустку.

При цьому, ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечує, що вона була відсутня без законних підстав на роботі 07,08,09 грудня 2017 року, оскільки знаходилась за межами України разом с сином, який брав участь у конкурсі. Але, така заява подається керівництву заздалегідь і з зазначенням поважності причини відсутності на роботі.

ОСОБА_3 разом з позовною заявою подано : копії її паспорта НОМЕР_1 , виданого 13.04.2017 року в Республіці Молдова на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її сина ОСОБА_5 : паспорт НОМЕР_2 , виданого 08.07.2015 року в Республіці Молдова на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно відбитків штампів органів Державної прикордонної служби України, проставлених в паспортах ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 , зазначені особи 07 грудня 2017 року виїхали з території України у пункті пропуску через державний кордон України на кордоні з Польщею Краківець, що входить до складу митного посту «Краковець» Львівської митниці, та повернулися до України через цей же пункт пропуску 10 грудня 2017 року. Таким чином, ОСОБА_3 представила суду докази перебування її з 07 по 10 грудня 2017 року поза межами України.

Обґрунтовуючи незаконність оскаржуваного Наказу ДХШ №02-10/74 від 13.12.2017 року, позивач посилається на ч.З ст.40 КЗпП України відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Таким чином, позивачем не заперечуються підстави з яких роботодавцем проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), а лише вказується на неприпустимість звільнення ОСОБА_3 в період її тимчасової непрацездатності, який тривав з 11 по 21 грудня 2017 року.

ОСОБА_3 12 грудня 2017 року була присутня на засіданні профспілкового комітету ДХШ, на вимогу пояснити про причини порушення нею трудової дисципліни - це відсутність на роботі 07, 08 та 09 грудня 2017 року, запропонувала звертатися до неї письмово з запитами , що відображено в протоколі засідання профспілкового комітету ДХШ №24 від 12.12.2017 року. На цьому засіданні директором ДХШ ОСОБА_2 запропоновано звільнити ОСОБА_3 з посади викладача- хореографа ДХШ на підставі п.4 ч.І ст.40 і ст. 147 КЗпП України, тобто за прогул без поважних причин. Члени профспілкового комітету з питання надання згоди на звільнення ОСОБА_3 з посади викладача-хореографа ДХШ м. Одеси проголосували одноголосно «За».

ОСОБА_3 . ні чим не підтверджує свою відсутність при проведенні засідання профкомітету , копія протоколу якого в матеріалах справи .

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що вона була на робочому місці в школі в період находження на лікарняному, тому що готувала учнів до виступу, але відмовилась пояснити якою установою відкрито лікарняний лист, повідомивши тільки що вона хворіє і знаходиться на лікарняному листі., не представивши будь-які довідки з медичної установи про находження на лікуванні та відкриття лікарняного листа, як і не надала лікарняні листи.

Відповідач пояснив, що про листи непрацездатності, а саме: АГШ №863238 від 15.12.2017 (підтверджує непрацездатність ОСОБА_3 з 11.12.2017 року по 15.12.2017 року), АДЖ №760303 від 16.12.2017р. року (підтверджує непрацездатність ОСОБА_3 з 16.12.2017 року по 21.12.2017р. ), керівництво ДХШ дізналася лише після відкриття судом провадження у справі. Після чого, відповідачем - роботодавцем прийнято Наказ ДХШ №02-10/21 від 16.02.2018р. «Про скасування наказу №02-10/74 від 13.12.2017р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 », яким було змінено дату звільнення ОСОБА_3 з роботи, а саме з 14 грудня 2017 року на 22 грудня 2017 року, тобто від дня наступного за днем закінчення періоду звільнення від роботи, зазначеного в листі непрацездатності АДЖ №760303 від 16.12.2017 року , що підтверджує непрацездатність ОСОБА_3 з 16.12.2017 року по 21.12.2017 року.

Підстава для звільнення ОСОБА_3 , як в наказі ДХШ №02-10/74 від 13.12.2017р., так і в наказі ДХШ №02-10/21 від 16.02.2018р., залишилася незмінною, а саме: п.4 ч.І ст.40 та ст.147 КЗпП України, тобто за прогул, у в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Позивач, помилково вважає, що її було звільнено на підставі п.З ч.І ст.40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Жодного посилання на цей пункт частини 1 статті 40 в наказах про звільнення ОСОБА_3 не міститься.

На підтвердження відсутності ОСОБА_3 на роботі :07, 08 та 09 грудня 2017 року, відповідач представив суду відповідні засвідчені копії документів:

Акт від 11 грудня 2017 року про вихід ОСОБА_3 на роботу; Акт від 12 грудня 2017 року про вихід ОСОБА_3 на роботу; Акт від 07 грудня 2017 року про невихід ОСОБА_3 на роботу; Акт від 08 грудня 2017 року про невихід ОСОБА_3 на роботу; Акт від 09 грудня 2017 року про невихід ОСОБА_3 на роботу; Телефонограма від 06.12.2017р. з номера телефона НОМЕР_3 на номер телефона НОМЕР_4 76 про необхідність з`явитися ОСОБА_3 на роботу для ознайомлення з наказом №02-10/70 від 06.12.2017р. про відмову у наданні ОСОБА_3 відпустки без збереження заробітної плати; Книга реєстрації вихідних документів №01-08, що ведеться з 03.01.2013р. (титульна сторінка та сторінка із записом №205 від 06.12.2017р. про реєстрацію телефонограми ОСОБА_3 від 06.12.2017р.); Доповідна концертмейстера ОСОБА_8 від 08.12.2017р. вх. №01-07/47 про відсутність ОСОБА_3 на роботі 07 грудня 2018 року; Книга реєстрації вхідних документів №01-07, що ведеться з 20.01.2016р. (титульна сторінка та сторінка із записом №47 від 08.12.2017р. та №50 від 08.12.2017р. про реєстрацію докладної ОСОБА_8 ); Доповідна концертмейстера ОСОБА_8 від 08.12.2017р. вх. №01-07/50; Книга реєстрації вхідних документів №01-07, що ведеться з 20.01.2016р. (титульна сторінка та сторінка із записом №50 від 08.12.2017р. про реєстрацію докладної ОСОБА_8 ); Службові доповідні заступника з навчально-виховної роботи ОСОБА_10 про відсутність ОСОБА_3 на роботі 07, 08 та 09 грудня 2017 року; Доповідна педагога ОСОБА_9 від 08.12.2018 року на імя завідуючого навчальною частиною ДХШ ОСОБА_10 про відсутність ОСОБА_3 на роботі 07 грудня 2017 року, вх. №01-07/48; Доповідна педагога ОСОБА_11 від 08.12.2018 року на ім`я завідуючого навчальною частиною ДХШ ОСОБА_10 про відсутність ОСОБА_3 на роботі 08 грудня 2017 року, вх. №01-07/49. (л.с.205-235 т.1)

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП (322-08), суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

П. 18 Постанови Пленуму ВСУ зазначає, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячиз обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

13.12.2017року ДХШ було видано наказ №02-10/74 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 Підставою для видання цього наказу послугували факти невиходу ОСОБА_3 на роботу 07.12.2017 року, 08.12.2017 року, 09.12.2017 року без поважних причин, тобто неодноразове грубе порушення трудової дисципліни, що зафіксовано вищезазначеними доповідними працівників ДХШ та актами.

ОСОБА_3 14.12.2017 року відмовилась ознайомлюватись із оспорюваним наказом, як із іншими документами.

14.12.2017р. ОСОБА_3 було подано заяву, в якій вказувалося про те, що нею 05.12.2017 року було подано заяву, згідно якої вона бажала отримати відпустку без збереження заробітної плати в період з 07.12.2017 року по 11.12.2017 року в зв`язку з необхідністю медичного огляду. Тобто, заздалегідь знаючи про поїздку до іншої держави для участі у змаганнях зі своїм сином, Позивач вводила в оману роботодавця. В цій же заяві Позивач підтверджує факт свого находження на робочому місці, була ознайомлена з наказом №02-10/74 та, висловивши свою незгоду з ним, заявила, що знаходиться у стані непрацездатності.

16.02.2018 року ДХШ було винесено наказ №02-10/21, яким скасовано оскаржуваний наказ про звільнення, змінено дату звільнення позивача згідно наданих ним до суду листків непрацездатності, Позивачу направлено відповідного листа із вимогою надати оригінали необхідних документів для проведення розрахунку при звільненні.

Відповідно до висновків (л.с.162-184 т.1) щодо результатів комплексної перевірки КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси», що відбулася за зверненням ОСОБА_3 та інших батьків л.ч.161, зазначено , що « враховуючи, що викладачу ОСОБА_3 було відмовлено у наданні відпустки без збереження заробітної плати, її відсутність у період з 07.12.2017 р. по 09.12.2017 р. слід розглядати як прогул.» л.с.184

За таких обставин, звільнення ОСОБА_3 на підставі п.4 ч.І ст.40 і ст. 147 КЗпП України, через прогул без поважних причин,а саме : відсутність на роботі 07, 08 та 09 грудня 2017 року , з 22 грудня 2017 року є законним ї обґрунтованим.

Статтею 13 ч.ч.1-3, 6 ЦК України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

зловживання правом в інших формах.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи позивачки щодо незаконності звільнення ОСОБА_3 суд не приймає до уваги, оскільки зазначений факт,у відповідності до положень ст. 76-80 ЦПК, не підтверджений позивачкою доказами.

Керуючись ст.ст. 4-8,10,12,18,76-81,89,131,223,263,352,354,279 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки Молдови, ( АДРЕСА_1 ) до Комунального позашкільного навчального закладу «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» Департаменту культури та туризму Одеської міської ради (65045, м. Одеса, вул. Жуковського, 47) в особі директора ОСОБА_2, про поновлення на роботі на посаді викладача-хореографа, стягнення заробітної плати за вимушений прогул з 14 грудня 2017 року, скасування та визнання недійсними Наказу №02-10/74 від 13 грудня 2017 року, Наказу №02-10/21 від 16 лютого 2018 року «Про скасування Наказу №02-10/74 від 13.12.2017 року та про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_3 » - залишити без задоволення повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційної суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів (ч.6ст259 ЦПК України).

Суддя