Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Бондарець Я.О.

з участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Черкаського РЕМ до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування електроенергією, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із указаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору №316052 від 25.01.2010 року про користування електроенергією, укладеного між позивачем та ОСОБА_4, здійснювалося постачання електроенергії до домоволодіння №83 по вул. Рибальській в с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області. У 2007 році ОСОБА_4 помер. Згідно довідки №958/02-09 від 05 червня 2018 року, виданої Червонослобідською сільською радою, за вказаною адресою зареєстрований відповідач. Після смерті ОСОБА_4, позивач продовжував постачати електроенергію за зазначеною в договорі адресою, а відповідач без укладання відповідного договору користувався нею, нарахування здійснювалися регулярно. Однак, починаючи з жовтня 2015 року відповідач заборгував 1712 грн. 84 коп., борг не сплатив та у травні 2018 року указане домоволодіння було відключено від електроенергії. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 1712 грн. 84 коп.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на його заяву від 27 листопада 2018 року позивачем не надано жодних доказів щодо правосубєктності ПАТ «Черкасиобленерго». Вказує, що договір укладено з ОСОБА_4 25 січня 2010 року, який помер 25 січня 2007 року. Особисто він не укладав договір на постачання електроенергії з позивачем та вважає, що довідка щодо місця реєстрації не дає права позивачу вимагати будь-які кошти та не підтверджує споживання електроенергії відповідачем чи кимось іншим. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що між позивачем та ОСОБА_4 діяв договір від 25 січня 2010 року. У 2007 році ОСОБА_4 помер, що вказує на те, що договір було переукладено від його імені іншою особою. Відповідач користувався електроенергією, однак з жовтня 2015 року виникла заборгованість, сплата за користування відбувалася періодично частковими проплатами до 31 липня 2017 року. Через непогашення боргу 01 березня 2017 року на адресу відповідача направлялося попередження про відключення його від електромережі, а 02 квітня 2017 року відбулося таке відключення. Працівниками ПАТ «Черкасиобленерго» 03 квітня 2019 року було виявлено самовільне підключення домоволодіння №83 по вул. Рибальській в с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області до електромережі, про що направлено відповідне звернення до органів поліції. Зазначає, що при прибутті поліції на виклик, відповідач назвав указану адресу, як таку, за якою проживає та зареєстрований. Згідно п. 2.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії №312 від 14 березня 2018 року оператор системи зобов'язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Відповідно до п. 2.1.3 цих Правил ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за користування електроенергією у розмірі 1712 грн. 84 коп.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він зареєстрований та фактично проживає за вказаною адресою з моменту народження і по даний час. Мешкає сам. У судовому засіданні заявив клопотання щодо визнання незаконними виборів Президента України від 31 березня 2019 року та про відвід головуючій по справі судді, які були залишені судом без розгляду, як завідомо безпідставні та такі, що подані відповідачем, у звязку із зловживанням ним процесуальними правами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору №316052від 25 січня 2010 року про користування електричною енергією, укладеного між позивачем та ОСОБА_4, здійснювалося постачання електроенергії до домоволодіння за адресою: с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, вул. Рибальська, 83.

Згідно довідки Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області № 958/02-09 від 05 червня 2018 року, по вул. Рибальській, 83 в с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрований лише ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Власник будинку ОСОБА_4 помер 25 січня 2007 року.

Оскільки відповідач у судовому засіданні неодноразово стверджував, що одноособово проживає у будинку за адресою: вул. Рибальська, 83, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, та зареєстрований у ньому з 2012 року, суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_3 є споживачем електричної енергії, а тому його посилання на те, що факт реєстрації та проживання не підтверджує факту використання електричної енергії суд оцінює критично.

Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками таких відносин є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Тобто, законодавством передбачений обовязок споживача щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови щодо оплати таких послуг з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувалися ними.

Дана позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13, відповідно до якої споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року, передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно п.19 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Відповідно до роздруківки заборгованості з програми ПАКЕД Побут Черкаського РЕМ, по особовому рахунку 316052 у липні 2012 року виникла заборгованість, однак до липня 2017 року включно відбувалося її часткове періодичне погашення. З серпня 2017 року погашення заборгованості не відбувалося, борг склав 1712 грн. 84 коп.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що за умови встановлення факту надання відповідними організаціями послуг з постачання електричної енергії, відсутність договору про користування електроенергією, який має бути укладений між споживачем або власником будинку та постачальником, не звільняє таку особу від обов'язку оплатити вартість спожитої електроенергії.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на той факт, що позивач не володіє належною правосубєктністю, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач ПАТ «Черкасиобленерго» зареєстрований як юридична особа, одним з видів діяльності якої є розподілення електроенергії.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними та підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 1762 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Черкаського РЕМ до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування електроенергією - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Черкаського РЕМ заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 1 712 грн. 84 коп. та судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову у розмірі 1 762 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області безпосередньо, або до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи через Черкаський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» в особі Черкаського РЕМ, місцезнаходження: м. Черкаси, вул. Надпільна, 51, ;

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НЕ №789628, виданий 23 грудня 2016 року Черкаським РС УДМС України в Черкаській області.

Повне судове рішення виготовлено 15 квітня 2019 року.

Суддя: Л. Б. Соколишина