Справа № 361/7552/17
Провадження № 2/361/146/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретарів Бас Я.В., Сулоєвої А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та позовом ОСОБА_2 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості права на спадкування, визнання права на Ѕ частину спадкового майна,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до суду звернулась позивач до Калинівської селищної ради Броварського район Київської області із позовом в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Свій позов обґрунтовувала тим, що 15 квітня 2017 року помер її брат ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ОК № 397353. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири за № 22 у будинку № 4 провул. Травневий у с.Калинівка, Броварського району Київської області.

Згідно довідки КП КОР Лівобережне БТІ вищевказана квартира належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане радгоспом комбінатом Тепличний згідно розпорядження від 12 листопада 1996 року № 168.

Позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем усього майна, що залишилось після смерті брата. У встановлений законом строк, вона подала заву про прийняття спадщини до Броварської районної державну нотаріальної контори, однак в нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно яке залишилось після смерті брата, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1.

11 грудня 2017 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 25 січня 2018 року.

25 січня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області до участі у справі як третю особу залучено ОСОБА_2.

27 квітня 2018 року третя особа ОСОБА_2 звернулася до суду із самостійним позовом до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_1 в якому просила встановити факт постійно проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 який помер 15 квітня 2017 року не менш ніж 5 років до часу відкриття спадщини, а також змінити черговість одержання нею як спадкоємця за законом четвертої черги права на спадкування та надати право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги ОСОБА_1, визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2.

Свій позов обґрунтувала тим, що вона із ОСОБА_3, який помер 15 квітня 2017 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2009 року.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2014 року шлюб розірвано, але як вказує ОСОБА_2 в них відбулося примирення. А оскільки в лютому 2014 року ОСОБА_3 переніс інсульт, мав першу групу інвалідності і він згідно висновку Броварської МСЕК потребував стороннього догляду, вони після розлучення продовжили проживати разом в його квартирі в с.Калинівка, Броварського району Київської області.

Крім того ОСОБА_2 зазначила, що у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 вони почали проживати ще з 1995 року. Спочатку проживали у м.Києві до 2007 року, потім ОСОБА_3 змушений був доглядати хрещену матір, а з 2009 року вона із ОСОБА_3 постійно почали проживати у с.Калинівка.

Згідно медичної документації, яку ОСОБА_2 додала до позову, у ОСОБА_3 були дисциркулярно-атрофічні зміни головного мозку. Хвороба накладала на його психіку важкий відбиток, тому вона тривалий час доглядала його, опікувалась ним та матеріально забезпечувала. Через тяжку хворобу супроводжувала до лікарні.

27 квітня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_2 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості права на спадкування, визнання права на Ѕ частику спадкового майно прийнята до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

20 вересня 2018 року до суду надійшли заперечення від ОСОБА_1 в яких зазначається, що ОСОБА_2 розлучилась із ОСОБА_3 у 2014 році, як і останній час до розлучення, так і після, він проживав сам, вони і під час шлюбу майже весь час проживали окремо, а тому ніякого спільного господарства вести не могли. Померлий ОСОБА_3 знаходився мертвим в своїй квартирі більше тижня, а це також свідчить про те, що він проживав сам, а не з ОСОБА_4 Похованням ОСОБА_3 займалась виключно позивач, а ОСОБА_2 не приймала участі і навіть не була присутня на похованні.

25 вересня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Представник позивача ОСОБА_5 просив позов ОСОБА_1 задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви та поданим запереченням, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просив відмовити.

27 лютого 2018 року, 02 жовтня 2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про можливість розгляду справи у відсутності представника Калинівської селищної ради Броварського району Київської області.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 просили частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 із врахуванням поданого позову ОСОБА_2, а позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити. Крім того уточнили зміст позовних вимог в частині встановлення факту проживання із ОСОБА_3 не менше 5 років до часу відкриття спадщини, а саме просили встановити факт спільного проживання за період з 14 жовтня 2014 року по 15 квітня 2017 року ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3, який помер 15 квітня 2017 року, оскільки з 07 вересня 2009 року до 14 жовтня 2014 року ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 07 вересня 2009 року виконкомом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області. В іншій частині повністю підтримали позовні вимоги. Пояснення надали аналогічні змісту позовної заяви. ОСОБА_2 також пояснила, що на момент смерті ОСОБА_3 дійсно не була присутня в квартирі по провулку Травневому смт. Калита, оскільки у 2017 році, саме у ці дні була Пасха і вона буквально на один день відїхала за місцем свого народження до Черкаської області. А на поховання за один не змогла добратися. У спірній квартирі вони разом із ОСОБА_3 проживали, проводили ремонт, за спільні кошти був придбаний холодильник та деякі меблі.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_2 її невістка, вона проживала із ОСОБА_3 з 1993 року спочатку не у зареєстрованому шлюбі, потім з 2009 року вони одружились. У лютому 2014 року у ОСОБА_3 стався інсульт, він був у тяжкому стані, не міг сам себе обслуговувати, деякий час проходив лікування, а в квітні 2014 року свідок зі своїм чоловіком на прохання ОСОБА_2 приїхала в смт. Калинівку та забрала їх до бувшої свекрухи в с. Володькові Дівиці, тобто почали проживати у будинку її матері ОСОБА_8. Там вони разом проживали до кінця вересня початку жовтня 2014 року поки ОСОБА_3 не стало краще. Саме ОСОБА_2 була ініціатором такого переїзду, щоб ОСОБА_3 було легше виходити на подвіря, дихати повітрям, та і умови проживання та харчування для людини, яка перенесла інсульт там були кращі. В період з квітня 2014 року по вересень 2014 року ОСОБА_3 майже відновив свої сили, почав краще рухатись, зміг вже самостійно їсти, навіть сам їздив в центр села в магазин. За весь період спільного проживання у селі ОСОБА_9 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вели спільне господарство. За весь період хвороби ОСОБА_3, його сестра ОСОБА_1 тільки один раз в кінці літа 2014 року завітала до будинку де проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як раз в той момент свідок ОСОБА_7 була вдома. Зайти до будинку ОСОБА_1 не захотіла, попитала де її брат, на що, свідок пояснила, що ОСОБА_2 повезла його до Києва проходити обстеження та вони скоро повернуться. Оскільки свідок кожну суботу приїжджала до своєї матері, спілкувалась із подружжям, знає, що всі витрати на лікування здійснювала ОСОБА_2 Після того як вони переїхали знову до смт. Калинівка ОСОБА_2 продовжувала доглядати ОСОБА_3, оскільки в неї квартира в Києві, вона на деякі дні також їздила на квартиру, але поверталася, привозила та готувала їжу для бувшого чоловіка ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є кумою ОСОБА_2, ОСОБА_2 проживала із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу із 1993 року. У 2014 році у ОСОБА_3 стався інсульт, тому ОСОБА_4 вийшла на пенсію, забрала ОСОБА_3 та вони поїхали проживати у с. Червоні Партизани (с. Володькові Дівиці). Вони проживали в селі з ОСОБА_2 у будинку її свекрухи з квітня 2014 року по осінь 2014 року (по який місяць вона не памятає). Восени 2014 року переїхали проживати у квартиру ОСОБА_3 ОСОБА_2 постійно доглядала ОСОБА_3, варила йому їсти, привозила продукти, періодично їздила в м. Київ, тому що в неї там залишилась квартира. Свідок особисто була в їх квартирі в смт. Калинівка ще до хвороби ОСОБА_3, тобто до лютого 2014 року. Потім спілкувалась по телефону тільки із кумою ОСОБА_2, яка їй також розповідала про ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_3 бувший її чоловік, вона проживає в смт. Калинівка, на АДРЕСА_3, вікна її квартирі виходять на гостинку в якій один проживав ОСОБА_3 Він постійно один сидів біля кювету та гуляв. Після його смерті похованням займалися вони із ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_2 в цей період у квартирі не було. Саме ОСОБА_1 їй зателефонувала, повідомила про смерть бувшого чоловіка, та попросила з нею зайти до квартири та пошукати документи для подальшого проведення поховання. Коли свідок зайшла в квартиру, то нічого не нагадувало про проживання у цій квартирі жінки. Не було будь - яких жіночих речей. Із розмов сусід по гостинці вона чула, що її бувший чоловік проживав з якоюсь жінкою, потім на ній одружився, але вона їх ніколи не бачила разом. Також зі слів сусід вона знає, що отримавши квартиру у гостинці він в ній не проживав, здавав квартирантам, а проживав у жінки в м.Києві. Суду пояснила, що після розлучення із ОСОБА_3 близько 34 років назад, вона з ним не спілкувалась, життям його не цікавилась, у квартирі в нього не була.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що подружжя постійно приїжджало до села ОСОБА_9 Дівиці. Після хвороби ОСОБА_2 доглядала за ОСОБА_3 За період перебування у селі тільки раз приїжджала ОСОБА_1 Свідок дізналась, що подружжя розлучились у кінці 2014 року. ОСОБА_3 після осені 2014 року не бачила, тому що він та ОСОБА_2 переїхали проживати в смт. Калинівку, але ОСОБА_2 постійно приїжджала до свекрухи брала молоко та продукти харчування, на питання для чого пояснювала, що завезе до ОСОБА_3 Крім того свідок пояснила, що вона позичала гроші ОСОБА_2 щоб оплатить лікування для ОСОБА_3 У квітні 2017 році ОСОБА_2 поїхала на гробки там де поховані батьки, і в цей момент помирає ОСОБА_3 Зі слів ОСОБА_2 вона просила ОСОБА_1, щоб поки вона доїде щоб його не ховали. У березні 2017 року перед Пасхою ОСОБА_2 приїздила у село із синцями на шиї, свідок їх побачила та запитала де вона їх дістала. ОСОБА_2 їй пояснила, що синці заподіяв ОСОБА_3, оскільки внаслідок хвороби іноді буває агресивний.

Суд вислухавши представника позивача ОСОБА_5, третю особу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6, допитавши свідків ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази у справі, встановивши відповідні обставини та належні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 квітня 2017 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Калинівської слищної ради Броварського району Київської області, серії 1 ОК № 397353, 24 квітня 2017 року. (а.с. 8)

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 (від 20 травня 2017 року вх. 1060) та ОСОБА_2 ( від 20 червня 2017 року вх. 1400).

Після смерті ОСОБА_3 відрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартиру АДРЕСА_4.

Як вбачається із поданої заяви ОСОБА_2 зазначає, що вона приймає спадщину за законом, як особа яка проживала із ОСОБА_3 однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, а тому спадщину приймає. (а.с.28 на звороті).

Згідно інформаційної довідки за № 160301 від 30 травня 2017 року КП КОР Лівобережне повідомило, що згідно з даними бюро, квартира АДРЕСА_4 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого радгоспом комбінатом Тепличний згідно розпорядження від 12 листопада 1996 року за № 168. (а.с. 9)

Згідно довідки від 30 травня 2017 року № 7 комунального підприємства Калинівське ДПС, ОСОБА_3 (на день смерті 15 квітня 2017 року) був один зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.32)

Нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки нею не надано документу, який посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_5. (а.с.35 на звороті).

Також 08 листопада 2017 року листом нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_3, оскільки не подано документів, які б підтверджували, що вона проживала із спадкодавцем не менше пять років до часу відкриття спадщини. (а.с. 33 на звороті)

Рідною сестрою ОСОБА_3 є ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження на імя ОСОБА_14, виданого 16 липня 1959 року Червонопартизанською сільською радою Носівського району, Чернігівської області, копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_3 виданого виконкомом Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області 26 листопада 1991 року, після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_1 та свідоцтвом про народження ОСОБА_3, виданого 18 березня 1958 року Червонопартизанською сільською радою Носівського району Чернігівської області серії ІІ-ЯР № 556308. (а.с. 5, 5 на звороті)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 07 вересня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 07 вересня 2009 року виконкомом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, та відповідно зроблений актовий запис за № 36. (а.с.69)

За рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2014 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний. (а.с. 70) Відповідно відмітки суду, рішення набрало законної сили 14 жовтня 2014 року.

Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2009 року по 14 жовтня 2014 року.

Суд не може прийняти до уваги акт депутата Калинівської селищної ради Броварського району Київської області складений 20 вересня 2018 року, після смерті ОСОБА_3, та на підставі слів сусідів ОСОБА_16, ОСОБА_17, які безпосередньо не були допитані в судовому засіданні як свідки.

В матеріалах справи міститься довідка з акту огляду МСЕК за № 0432307 від 13 червня 2014 року про те, що ОСОБА_3 є інвалідом першої групи, підгрупи Б з 13 червня 2014 року, строком до 01 липня 2016 року.(а.с. 64) та згідно поданих ОСОБА_2 виписок із історії хвороби періодично проходив курс лікування.

У відповідності до статті 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 визначено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Таким чином, за змістом ч. 2 ст. 3 СК України ознакою подружніх відносин є наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76 -81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд врахував покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_12, ОСОБА_10, які в судовому засідання підтвердили той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільного проживали смт.Калинівка, та у с. Володькові Дівиці (с. Червоні Партизани). ОСОБА_2, як в період тяжкої хвороби турбувалася та піклувалася за ОСОБА_3, так і після покращення стану здоровя матеріально підтримувала ОСОБА_3 після переїзду до смт. Калинівка.

Суд також критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_11, та не приймає їх до уваги, оскільки суду свідок зазначила обставини проживання ОСОБА_3 у смт.Калинівка, які чула від знайомих. Сама життям ОСОБА_3 після розірвання шлюбу не цікавилась, безпосередньо з ним не спілкувалась.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, та доведено в судовому засіданні факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за п'ять років до смерті останнього, виходячи при цьому зі змісту поняття та ознак сім'ї, за якими чоловік та жінка проживають однією сім'єю, ведуть спільне господарство, мають єдиний бюджет.

За таких обставин, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Також враховуючи встановлені обставини та зібрані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1, тому вважає за доцільне Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування після смерті 15 квітня 2017 року ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 76 80, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування після смерті 15 квітня 2017 року ОСОБА_3.

Позов ОСОБА_2 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості права на спадкування, визнання права на Ѕ частину спадкового майна задовольнити.

Встановити факт спільного проживання за період з 14 жовтня 2014 року по 15 квітня 2017 року ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3, який помер 15 квітня 2017 року.

Змінити черговість одержання права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 15 квітня 2017 року, включивши ОСОБА_2 до другої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування після смерті 15 квітня 2017 року ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.