Ухвала

29 березня 2019 року

м. Київ

справа № 522/2123/17

провадження № 61-3194ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 09 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення (примусове виконання обов'язку в натурі),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2019 року наведені у клопотанні про поновленнястроку на касаційне оскарження підстави визнані неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а також для надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, та надання касаційної скарги викладеної українською мовою.

У березні 2019 року на виконання ухвали Верховного Суду від 22 лютого 2019 року від ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшли документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, від осіб, які подали касаційну скаргу, надійшла заява про поновлення строків на касаційне оскарження, однак у ній наведені ті ж самі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, що і в попередній заяві, які були вже визнані судом неповажними.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Наведені ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3підстави для поновлення пропущеного строку у зв'язку зі зміною правової позиції Верховним Судом, не є поважними причинами для поновлення строку на касаційне оскарження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Також в своїй заявіОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 категорично заперечували проти надання касаційної скарги, викладеної українською мовою.

Таким чином, у встановлений судом строк, станом на 29 березня 2019 року, вимоги ухвали Верховного Суду від 22 лютого 2019 року не виконані в повному обсязі, а тому касаційну скаргу належить вважати неподаною та повернути заявникам на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 09 серпня 2018 року вважати неподаною та повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв