Єдиний унікальний номер 266/2666/19
Номер провадження 22-ц/804/2018/19
Головуючий в 1 інстанції Соловйов О.Л.
Доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Кочегарової Л.М.,

Принцевської В.П.,

секретар Тулянкіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Палкіної Вікторії Ігорівни, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області з вказаним позовом, в якому просила скасувати запис державного реєстратора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Палкіної В.І. про право власності ОСОБА_2 на жилий будинок АДРЕСА_1 . В позові вказувала, що 11.02.2019 року рішенням суду визнано за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 . У квітні 2019 року вона звернулася за державною реєстрацією права на будинок, тоді дізналася, зо 18.09.2018 року державний реєстратор Палкіна В.І. ухвалила рішення про реєстрацію права власності на цей будинок за ОСОБА_2 , про що внесла відповідний запис.

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.05.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 передано за територіальною юрисдикцією до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2019 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Палкіної В.І., третя особа: ОСОБА_2 , про скасування реєстрації права власності - відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, повернути справу до суду для розгляду. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно та всупереч положенням відмовив позивачу у відкритті провадження по справі, формально поставився до заяви, не з`ясував, що фактично позов направлений на позбавлення ОСОБА_2 прав власності на спірне домоволодіння. Таким чином, предметом позовних вимог є право власності на домоволодіння, і він не похідним від будь-яких інших вимог. На думку позивача, суд самовільно і неправильно тлумачив заявлені нею позовні вимоги, чим порушив норми ЦПК України.

У відповідності до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу без участі позивача ОСОБА_1 , яка надала відповідну заяву, відповідача, третьої особи, належним чином повідомлених про розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Захарову Є.В., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач фактично просить перевірити правомірність прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. Отже, спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися.

ОСОБА_3 звернулась з позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, посилаючись на те, що фактично вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Приморського суду м.Маріуполя від 11.02.201року. Однак всупереч вимогам закону, не перевіривши усіх необхідних даних, державний реєстратор 18.09.2018 року ухвалив рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на вказане нерухоме майно.

Суд першої інстанції вважав, що позивач фактично оспорює правомірність прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію, а спір про право власності на вказане домоволодіння відсутній, оскільки право власності на будинок належить ОСОБА_1 на підставі рішення суду, і не оспорюється.

За змістом ст.ст.13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Як вбачається з позовної заяви, позивач як предмет позовних вимог зазначила право власності на домоволодіння, обравши певний спосіб захисту своїх прав, і він не похідним від будь-яких інших вимог.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя перевіряє чи має заявник, відповідно до ст.4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Позивачем ОСОБА_1 в позовному провадженні цивільного судочинства заявлено вимоги про скасування реєстрації права власності, але фактично оскаржується правомірність набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, яке на думку позивача належить їй на праві власності, а не адміністративно - управлінські функції державного реєстратора, який приймає рішення і проводить державну реєстрацію.

Спір між позивачем та відповідачем не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржене рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право власності на спірний будинок), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державку реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

У цій справі вимогами є скасування як протиправного рішення про державну реєстрацію права власності на будинок, що пов`язано з порушенням прав на цей будинок іншою особою - ОСОБА_2 , за яким відповідачем зареєстроване відповідне право власності.

Отже, спір у справі не має ознак публічно-правового та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Такий висновок колегії суддів узгоджується із позицією, висловленою в Постановах Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі №823/235/16 провадження №11-404апп18, від 20.06.2018 року у справі №820/4146/17 (К/9901/4336/18) провадження №11-549апп18, від 10.04.2019 року у справі №487/5565/16-ц провадження №14-119цс19, від 12.06.2019 року у справі №307/549/17 провадження №14-200цс19.

Суд на вказане це уваги не звернув, передчасно відмовив у відкритті провадження у справі.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, як ухвалена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів, враховуючи майновий стан позивача, вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від належних до оплати судових витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи, і відповідно, не стягує їх з відповідача за результатами розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 липня 2019 року.

Судді

Мальцева Є.Є.

Кочегарова Л.М.

Принцевська В.П.