Справа № 202/408/19
Провадження № 2/202/1078/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Репіної А.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання протиправними дії і бездіяльність, визнання боргу неіснуючим та заборону проводити нарахування неіснуючого боргу та списання коштів в рахунок погашення боргу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання протиправними дії і бездіяльність, визнання боргу неіснуючим та заборону проводити нарахування неіснуючого боргу та списання коштів в рахунок погашення боргу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В позові позивач зазначає, що між АТ «Альфа-Банк» та ним було укладено Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток № 630358756 від 13.09.2017 року, для отримання пенсії. 20.05.2018 року близько 19.50 години на телефон позивача поступив дзвінок з номера +13 про блокування картки № 630358756. Особа яка дзвонила повідомила, що вона є представником безпеки банку «Альфа-Банк» та повідомила, що відбувся збій в програмному забезпечені і що йому прийде смс з кодом для розблокування картки та просить повідомити їй. Позивачем було повідомлено невстановленій особі код. Після чого, позивач побачив, що з картки списані кошти у сумі 4052,00 грн. Про дану подію ОСОБА_1 одразу повідомив ОСОБА_2 у формі претензії, також, було написано заяву начальнику Індустріального ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Банк не надав жодного спростування, що 20.05.2018 року на номер позивача, телефонував не представник Банку. Банк по теперішній час не повідомляє з якого номера дзвінки Банку є дійсними. Відповідач до теперішнього часу не повернув ОСОБА_1 списані грошові кошти та нараховує на борг проценти та вимагає сплати заборгованості. Банк не надавав позивачу у письмовому вигляді кредитний договір укладання між ОСОБА_1 та Банком 20.05.2018 року та відповідно отримання позивачем ОСОБА_3 Клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, щоб у сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. Банк, після події 20.05.2018 року, після надходження на рахунок пенсії почав з неї списання коштів, в рахунок погашення заборгованості. Банк утримав (списав) з позивача 1227,46 грн. в рахунок погашення кредитного зобовязання, яке він не оформлював. Списання коштів з пенсії позивача в погашання заборгованості призводять до неможливості позивачем купувати продукти харчування, сплачувати комунальні послугу та купувати лікарські засоби, які необхідні йому, що може загрожувати його життю та здоровю та унеможливлює виконання позивачем договірних обовязків перед комунальними підприємствами, тобто, сплачувати кошти за використані комунальні послуги. Відповідач не надає позивачу користуватися та володіти майном (грошовими коштами). У зв'язку з неможливістю врегулювати конфлікт мирним шляхом позивач живе у постійному нервовому стресі, у нього порушився сон, загострились хронічні хвороби, значно погіршилось самопочуття через нервові переживання. До його фізичних страждань додаються душевні страждання, викликані протиправною поведінкою відповідача щодо нього та усвідомленням власної беззахисності перед свавіллям відповідача, домінування сили над справедливістю. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 5000,00 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача списані кошти у сумі 1227,46 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування не проведеної позивачем операції і відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням операції, а саме повернути 4052,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання протиправними дії і бездіяльність, визнання боргу неіснуючим та заборону проводити нарахування неіснуючого боргу та списання коштів в рахунок погашення боргу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 18 січня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі на 06.02.2019 року.

06.03.2019 року на адресу суду від представника відповідача АТ "Альфа-Банк" надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що 27.01.2016 року ОСОБА_1 надав ПАТ "Альфа-Банк" анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк". 27.01.2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 в порядку ч. 2 ст. 638 ЦПК України був укладений кредитний договір, шляхом пропозиції однієї сторони (Оферти на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії) і прийняттям пропозиції (підписанням Акцепту пропозиції про укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії), відповідно до якого позивач отримав кредит шляхом встановлення Відновлювальної кредитної лінії по рахунку ЕПЗ (рахунок № 6954 у валюті гривня) із лімітом у розмірі 75 000,00 грн. та процентною ставкою за користування коштами при вчиненні операції у розмірі 40% річних. Факт укладання вказаного договору кредиту сторонами жодним чином не оспорено. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

11.03.2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що відповідач у відзиві посилається на те, що 27.01.2016 року позивачем з Банком було заповнено анкету-заяву про акцепт ПАТ «Альфа Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. В своїй позовній заяві він зазначав, що списання всіх коштів без його згоди та відома відбулося 20.05.2018 року і з подальшим списанням грошових коштів на оформлений без його згоди і відома кредит 20.05.2018 року. Банк жодного доказу оформлення кредиту або списання грошових коштів по згоді позивача 20.05.2018 року не надає. Позивач перебуває у тяжкому душевному становищі, оскільки представники Банку йому постійно телефонують і вимагають погашення заборгованості за кошти, які він не брав.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 15 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.04.2019 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, відзив на позов та відповідь на відзив суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

27.01.2016 року ОСОБА_1 надав ПАТ "Альфа-Банк" анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк".

27.01.2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 в порядку ч. 2 ст. 638 ЦПК України був укладений кредитний договір, шляхом пропозиції однієї сторони (Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії) і прийняттям пропозиції (підписанням Акцепту пропозиції про укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії), відповідно до якого позивач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку ЕПЗ (рахунок № 6954 у валюті гривня) із лімітом у розмірі 75 000,00 грн. та процентною ставкою за користування коштами при вчиненні операції у розмірі 40% річних.

Згідно 1 Розділу Публічної позиції АТ "Альфа-Банк" на укладення ОСОБА_2 про банківське обслуговування фізичних осіб "Терміни, що застосовуються в договорі" зазначено, що:

Акцепт - вчинення Клієнтом дій, що свідчать про прийняття Клієнтом Публічної пропозиції Банку на укладання ОСОБА_2, а саме подання Клієнтом Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції Банку на укладання ОСОБА_2 за формою, що встановлена Банком.

Анкета-Заява про акцепт - анкета-заява, що надається клієнтом Банку, в якій Клієнт зазначає свої персональні дані та якою він приймає умови Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання ОСОБА_2.

В Публічній пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення ОСОБА_2 про банківське обслуговування фізичних осіб розміщеної на офіційному сайті АТ "Альфа-Банк" (alfabank.ua/private-persons/credits/cards/tarifi-ta-umovi), яка є загальнодоступною, зазначено, що Тарифи, Анкета-Заява про акцепт Публічної пропозиції, що надана Клієнтом Банку, Угоди про використання Продуктів Банку, а також будь-які інші договори та угоди, що укладаються на підставі цього ОСОБА_2, разом складають єдиний документ - Договір про банківське обслуговування фізичних осіб.

Позивач підписав Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції, де зазначено, що з умовами договору та діючими тарифами ознайомлений, згоден, зобов'язується виконувати, тобто тим самим він погодився з усіма умовами Публічної пропозиції та умовами договору.

Відповідно до п. 2.1. Публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" згідно з умовами цього ОСОБА_2 зобовязується на підставі Угод про використання Продуктів Банку відкривати Клієнтам Поточні рахунки та/або Рахунки, приймати від Клієнта, або на імя Клієнта Депозитні Вклади, надавати Кредити, надавати послуги щодо користування Системою МАБ тощо.

Відповідно до п. 2.3. Публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" договір вважається укладеним після отримання Банком від Клієнта письмової Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції Банку.

Позивач у судовому засіданні підтвердив факт укладання між ним та відповідачем 27.01.2016 року кредитного договору, відповідно до якого позивач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку № 6954 (валюта гривня) із лімітом у розмірі 75 000,00 грн. та процентною ставкою за користування коштами при вчиненні операції у розмірі 40% річних.

Також, між АТ «Альфа-Банк» та позивачем було укладено Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток № 630358756 від 13.09.2017 року, для отримання пенсії.

20.05.2018 року близько 19.50 години на телефон позивача поступив дзвінок з номера +13 про блокування картки № 630358756. Особа яка дзвонила повідомила, що вона є представником безпеки банку «Альфа-Банк» та повідомила, що відбувся збій в програмному забезпечені і що позивачу прийде смс з кодом для розблокування картки та просить позивача повідомити його їй. Після чого, позивач побачив, що з картки були списані кошти у сумі 4052,00 грн.

Позивач у судовому засіданні підтвердив те, що ним було повідомлено сторонній особі, яка представилася працівником Банку, на її прохання код який надійшов йому смс-повідомленням.

Про дану подію ОСОБА_1 21.05.2018 року повідомив ОСОБА_2 у формі претензії держателя карти, з якої видно, що з картки 5355 5711 8443 4223 було списано суми 1 016 грн. та 3 036 грн., що сумарно складає 4 052 грн.

Також, позивач неодноразово звертався до Індустріального ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення.

Згідно виписки по рахунку наданої позивачем до свого позову видно, що суми 1 016 грн. та 3 036 грн. були списані з рахунку № 6954, що є встановленим кредитним лімітом по кредитному договору укладеному між позивачем та АТ "Альфа-Банк" 27.01.2016 року.

Позивачем до свого позову було надано лист № 0591.218.18.01-0147.06 від ПАТ "СК "Альфа Страхування", в якому зазначається, що розглянувши матеріали справи, було встановлено, що зловмисник шляхом фальсифікування телефонного дзвінка від імені Банку дізнався у позивача персональні дані платіжної картки, та за допомогою отриманої інформації здійснив списання грошових коштів з рахунку СПЗ, що обслуговується платіжною карткою, що за умовами п. 1.6. частини «Б» ОСОБА_2 визначається фішінгом. За умовами ОСОБА_2: «Фішінг - вид шахрайства з платіжними картками, при якому зловмисник шляхом фальсифікування телефонного дзвінка або електронної розсилки від імені Банку, або іншої організації дізнається у Страхувальника персональні дані платіжної картки (номер картки, PIN-КОД, код СVV2, смс-код), та за допомогою отриманої інформації здійснює списання грошових коштів з Рахунку СПЗ, що обслуговується платіжної карткою.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

При укладенні договору позивач погодився на умови про надання кредиту як такі, що його влаштовували. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. В даному випадку розпорядженням клієнта було підтвердження позивачем списання коштів за допомогою коду, яке йому надійшло смс-повідомленням та яке він повідомив сторонній особі.

Відповідно до п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" Платник зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

Відповідно до п. 6.1. Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням" користувач зобов'язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Відповідно до п. 6.8. Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням" користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно п. 4.2.6. Публічної позиції клієнт зобовязаний: - нікому не повідомляти ПІН-код, М-ПІН, що застосовується для NFC Сім-картки та зберігати його у таємниці, щоб ні за яких умов він не став відомим третій особі. У випадку розголошення Клієнтом ПІН-код, М-ПІН, Клієнт позбавляється права на оскарження операцій по Рахунку Клієнта та Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за здійснені операції по Рахунку Клієнта, в тому числі операції, що здійснені будь - якими третіми особами.

Згідно п. 4.3.12. Публічної позиції банк має право: - у разі відкриття Рахунків за цим ОСОБА_2 не компенсувати Держателю кошти, які списані з Рахунку внаслідок незаконного, на думку Держателя, використання Картки, якщо до такого її використання мав місце хоча б один випадок: здійснення Держателем цієї Картки будь-якої операції з нею з використанням ПІН-коду; або здійснення Держателем цієї Картки операції з оплати товарів (робіт, послуг) з набором ПІН-коду через пристрій PIN PAD ; або здійснення Держателем цієї Картки операції з використанням Картки для розрахунків у мережі Інтернет або будь-якої іншої операції з використанням Картки без її фізичного використання; або не виконання Держателем вимог пункту 4.2. цього ОСОБА_2 або інших умов цього ОСОБА_2 щодо порядку здійснення операцій з Карткою, чинного законодавства України; або в інших випадках, передбачених правилами МПС і чинним законодавством України.

Згідно п. 8.16. Публічної позиції підписанням цього ОСОБА_2 Клієнт надає свою згоду та доручає Банку здійснювати передачу про нього інформації, в тому числі, інформацію, що становить банківську таємницю, будь - яким третім особам, задіяним в процесі направлення повідомлень через альтернативні канали відправки повідомлень, в тому числі, але не виключно, з метою отримання інформації про здійснені операції, тощо. Сторони дійшли спільної згоди про те, що Клієнт самостійно несе ризики, повязані з передачею та використанням такої інформації третіми особами. При цьому ОСОБА_2 не несе жодної відповідальності за передачу вказаної інформації третім особам, визначеним у цьому пункті, з чим Клієнт беззаперечно погоджується підписанням цього ОСОБА_2.

Згідно п. 9.6. Публічної позиції держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту надання Банку заяви про блокування коштів на Рахунку та за всі операції, що не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в міжнародний електронний Стоп-список.

Згідно п. 9.8. Публічної позиції у разі здійснення Клієнтом операції з Придбання Прав вимоги, за якою ОСОБА_2 отримав дозвіл від Компанії на її здійснення та повідомив Компанію про її здійснення, платіж здійснений в результаті цієї операції не може бути повернений, скасований або скоригований Клієнтом у подальшому.

Таким чином, судом було вставлено обставини, які безспірно доводять, що позивач своїми діями сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування не проведеної позивачем операції і відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням операції, а саме повернути 4052,00 грн., задоволенню не підлягають.

Суд не бере до уваги посилання позивача стосовно того, що банк не повідомляє йому з якого номеру дзвінки банку є дійсними, оскільки дана інформація розміщена на офіційному сайті АТ "Альфа-Банк" (alfabank.ua) та є загальнодоступною.

Твердження позивача про те, що він не укладав 20.05.2018 року з АТ "Альфа-Банк" жодного кредитного договору не береться до уваги, оскільки даний факт ніким не оспорюється.

Після списання 20.05.2018 року грошових коштів з рахунку № 6954, що є встановленим кредитним лімітом по кредитному договору укладеному між позивачем та АТ "Альфа-Банк" 27.01.2016 року, ОСОБА_2 почав списання коштів в рахунок погашення заборгованості з соціального карткового рахунку відкритого позивачем 13.09.2017 року, для отримання пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках встановлених договором між банком і клієнтом.

Пунктом 26.1 ст. 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачати договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Згідно п. 4.3.23. Публічної позиції банк має право: здійснювати примусове списання коштів з Рахунку Клієнта у порядку та на умовах визначених чинним законодавством України.

Згідно п. 7.1. Публічної позиції підписанням цього ОСОБА_2 керуючись нормами ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Клієнт доручає Банку, а ОСОБА_2 має право в порядку договірного списання, списувати з будь - якого Рахунку Клієнта, що може бути відкритий останньому на підставі цього ОСОБА_2, грошові кошти та направляти їх на виконання грошових зобовязань Клієнта за цим ОСОБА_2 та/або за будь-якими договорами, що укладені, будуть укладені між Клієнтом та Банком, сторонами за якими є Клієнт та Банк та/або на виконання грошових зобовязань будь-якої іншої особи, в забезпечення виконання яких Клієнт уклав/ укладе відповідні договори з Банком, сторонами за якими є Клієнт та Банк, в тому числі, але не виключно, договорами поруки, за якими Клієнт поручився за виконання будь-якою особою будь-яких зобовязань перед Банком, договорами застави/іпотеки, з метою забезпечення звернення стягнення на заставлене майно Клієнта або з метою запобігання звернення стягнення на заставлене майно Клієнта, договорами доручення/комісії за умовами яких ОСОБА_2 вчиняє дії в інтересах і за рахунок Клієнта, договорами, на підставі яких ОСОБА_2 надав Клієнту/будь-якій особі кредит та/або відкрив Кредитну лінію, та/або кредит, та/або надав акредитив, та/або надав гарантію, та/або авалював/врахував векселі, та/або набув прав вимоги до Клієнта/будь-якої особи (на підставі договорів факторингу або відступлення права вимоги), термін чи останній день строку виконання яких настав, або виконання яких прострочено, або при настанні інших обставин, передбачених відповідним договором між Клієнтом та Банком (за вибором Банку) у сумі, необхідній для виконання таких зобовязань Клієнта, а у відповідних випадках третьої особи (якщо грошових коштів на рахунку не достатньо в розмірі залишку коштів на Рахунку, за відповідним договором з Банком на день списання відповідних сум грошових коштів.

Таким чином суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача списані кошти у сумі 1227,46 грн., оскільки дії відповідача щодо списання грошових коштів з карткового рахунку було обумовлено укладеним між сторонами кредитним договором укладеним 27.01.2016 року,

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору".

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

З огляду на те, що неправомірні дії з боку відповідача і вина останнього в судовому засіданні не доведена, вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога є похідною від інших в задоволенні яких позивачу було відмовлено, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході судового засідання.

Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено у повному обсязі, підстави присудження на користь позивача судових витрат, понесених ним у зв'язку із розглядом справи, відсутні.

Керуючись п. 26.1 ст. 26, п. 33.1, 33.3 ст. 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 23, 526, 626-629, 638, 1071, 1167 ЦК України, п. 6.1., 6.8. Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", ст. ст. 4, 10, 13, 76-77, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання протиправними дії і бездіяльність, визнання боргу неіснуючим та заборону проводити нарахування неіснуючого боргу та списання коштів в рахунок погашення боргу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

Повне рішення складено 09 квітня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття Апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський