Справа № 322/1278/16
У Х В А Л А

про заміну сторони виконавчого провадження

16 квітня 2019 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

при секретарі Вишняк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

ПАТ "Кредобанк" звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону виконавчого провадження у справі № 322/1278/16, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" заборгованості за кредитним договором № 501 від 21 липня 2015 року, із ПАТ "Фідобанк" на ПАТ "Кредобанк".

Особи які брали участь у справі представники ПАТ "Фідобанк", ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_1, будучі належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд розглянув заяву у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що 28 квітня 2017 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області у справі № 322/1278/16 було винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" 42967 гривень 21 копійку заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2015 року № 501.

10 серпня 2018 між ПАТ "Фідобанк" та ПАТ "Кредобанк" було укладено договір про відступлення прав вимог, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 21 липня 2015 року № 501, що був укладений між ПАТ "Фідобанк" та ОСОБА_1

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобовязанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК); дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК); факторингу (гл. 73 ЦК).

Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобовязанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У звязку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 закону "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обовязковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобовязанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобовязалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення від 19.03.97 у справі "Hornsby v. Greece", п. 40).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобовязанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобовязання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у звязку із чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 259, 260, 442 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" на Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 16 квітня 2019 року.

Суддя А.Б.Шиш