Справа № 654/530/19
Провадження №2/654/574/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Петришак В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Голопристанського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів, -

у с т а н о в и в:

13.02.2019р. позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 2002 по 2017 роки. В період шлюбних відносин у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилась проживати з матір`ю. Судовим наказом Голопристанського районного суду від 21.09.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2017 року і до повноліття дитини. Однак, належного виконання свого обов`язку утримувати дитину ОСОБА_2 не забезпечив, внаслідок чого за вказаним зобов`язанням має заборгованість станом на 01.01.2019 року в сумі 18860,94 грн. В зв`язку з несвоєчасною та не в повному обсязі сплатою аліментів, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу, а також на підставі ст. 196 СК України, стягнути неустойку (пеню) в аналогічній сумі.

Ухвалою суду від 18.04.2019р. з Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було витребувано матеріали виконавчого провадження №58170915.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та наполягала на їхньому повному задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їхньому задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що працює за кордоном, а тому майже не буває в Україні. В зв`язку з цим, судовий наказ, яким з нього було стягнуто аліменти не отримував, та про його наявність дізнався нещодавно. Зауважив, що добровільно допомагав колишній дружині матеріально та надавав кошти на утримання спільної доньки.

Представник відповідача в судовому засіданні також просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не сплачував аліменти внаслідок необізнаності про їх присудження, а тому його поведінка не свідчить про намір ухилитися від свого обов`язку по утриманню дитини, що виключає можливість покладення на нього відповідальності у вигляді стягнення неустойки.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали даної справи, справи №654/1507/17-ц за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу по стягнення аліментів з ОСОБА_2 , а також наданих за ухвалою суду матеріалів виконавчого провадження №58170915, суд приходить до висновку про можливе часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 листопада 2002 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , сторони являються батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

21.09.2017 року Голопристанським районним судом було винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа по стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, позивач звернулася 18 січня 2019 року.

Постановою державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Херсонській області від 25.01.2019р. було відкрито виконавче провадження № 58170915 по примусовому виконанню судового наказу від 21.09.2017р.

Таким чином, вбачається, що з моменту пред`явлення судового рішення до примусового виконання і до звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом минуло менше місяця.

Положенням ч.1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Отже, обов`язковою умовою для покладення на платника аліментів юридичної санкції у вигляді неустойки є його вина у невиконанні обов`язку сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, відповідач та його представник посилались на те, що про наявність виниклої заборгованості по аліментним зобов`язанням, ОСОБА_2 дізнався лише після пред`явлення його колишньою дружиною даного позову до суду. Відтак, нарахування йому пені за період 2017-2019рр., з огляду на відсутність в його діях вини по несплаті аліментів через необізнаність про їхнє присудження, буде свідчити про безпідставність покладення на нього майнової відповідальності у випадку задоволення цих вимог.

У рахуванням всіх обставин справи, суд погоджується з доводами ОСОБА_2 та його представника в цій частині. До такого висновку суд прийшов з урахуванням того, що аналіз матеріалів справи №654/1507/17-ц свідчить про неотримання відповідачем копії судового наказу після його винесення, а інших доказів, які б вказували про доведення до відома платника аліментів протягом 2017-2018рр. його обов`язку по сплаті аліментів та відповідно умисне ухилення від його виконання, позивачем надано не було.

Таким чином, суд вважає, що твердження відповідача про обізнаність своєї заборгованості за сплатою аліментів лише в 2019 році, не були спростовані в ході розгляду справи, а тому вказані обставини виключать причинність зв`язку між діями ОСОБА_2 та виниклою заборгованістю, що унеможливлює стягнення з нього пені. В зв`язку з цим, вимоги ОСОБА_3 в цій частині задоволення не підлягають.

Між тим, вищевикладені обставини не звільняють відповідача від обов`язку погашення заборгованості по сплаті аліментів за весь період, починаючи з дати, зазначеної в судовому наказі.

Так, ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом встановлено, що 07.06.2017р. ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу по стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 . Вимоги заявниці було задоволено і присуджено до стягнення аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно долученого ОСОБА_3 до позову розрахунку вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів за матеріалами виконавчого провадження №58170915, за період з 07.06.2017 і по 01.01.2019р. становить 18860,94 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів обґрунтованими та вважає за необхідне їх задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 07.06.2017 по 01.01.2019р.в сумі 18860 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень 94 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сіянко