КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/3163/13 Головуючий у І інстанції - Корнієнко С.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/1745/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Соломатіної Оксани Петрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та її витребування та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У травні 2013 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з вказаним позовом,мотивуючи свої вимоги тим, що мати позивачів та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проживала в АДРЕСА_3 і була власником даної квартири.

Оскільки ОСОБА_6 була хворою літньою людиною і страждала на втрату пам`яті, ОСОБА_2 останні декілька років здійснювала догляд за своєю матір`ю та проживала разом з нею в сусідній квартирі.

На початку липня 2012 року, ОСОБА_2 виявила копії довіреностей, одна з яких була підписана від імені матері, відповідно до якої ОСОБА_6 ще у 2011 році надала право розпоряджатися в повному обсязі квартирою, в тому числі продавати, іншій дочці - ОСОБА_5 ; інша довіреність була підписана ОСОБА_5 і також надавала право розпоряджатися даною квартирою ОСОБА_4

22 вересня 2011 року ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 продала дану квартиру, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Позивачі вважають, що волевиявлення ОСОБА_6 під час укладання довіреності від 05 вересня 2011 року, яка зареєстрована в реєстрі за №1915 та посвідчена приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіною О.П. не було вільним та не відповідало її волі та намірам, оскільки ОСОБА_6 була хворою на ряд тяжких хвороб і до того ж вона страждала на втрату пам`яті, а тому дана довіреність є недійсною і як наслідок є недійсним договір купівлі-продажу, який було укладено за допомогою вищезгаданої довіреності.

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22 вересня 2011 року квартири АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

В жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання права власності та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 22 вересня 2011 року ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої 05 вересня 2011 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіною О.П. за реєстровим номером 1915 та ОСОБА_4 , діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин, уклали договір, за умовами якого продавець ОСОБА_6 , в особі представника за довіреністю продав, а покупець ОСОБА_4 купив однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 54,50кв.м., жилою площею 25,90кв.м.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 22 вересня 2011 року вбачається, що продаж, за домовленістю сторін, вчиняється за суму 257312 гривень, що еквівалентно 32000 доларів США. Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує факт повного розрахунку за продану квартиру, одержання від покупця грошей та відсутність по відношенню до покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

В зазначеному договорі, крім предмету договору, суми договору і порядку розрахунків, визначені права і обов`язки сторін, заяви та гарантії, оплата витрат, понесених в зв`язку з відчуженням та придбанням квартири.

На підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2011 року за ОСОБА_4 зареєстровано зазначену квартиру на праві приватної власності в комунальному підприємстві Київської обласної ради «васильківське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 26462955, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав №31582910 від 07 жовтня 2011 року.

Тобто, сторонами дотримані всі вимоги закону при укладені договору купівлі-продажу від 22 вересня 2011 року щодо форми укладення договору, посвідчення його державної реєстрації та набуття права власності.

На сьогоднішній день, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які являються доньками колишньої власниці спірної квартири ОСОБА_6 заперечують право власності ОСОБА_4 на квартиру.

На момент укладення спірного правочину покупцю ОСОБА_4 не були відомі обставини щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , більш того від її імені та в її інтересах діяла донька ОСОБА_5 на підставі чинної довіреності.

Внаслідок порушення відповідачами її житлових прав, їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів, які зловживаючи своїми цивільно-процесуальними правами систематично ініціюють надумані судові спори.

Моральні страждання оцінює в 6000 грн.

Просила суд, визнати за нею право приватної власності на АДРЕСА_3; відшкодувати їй за рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2018 року зустрічна позовна заява ОСОБА_4 залишена без розгляду.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2018 року первісний позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_5 , що діяла від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , посвідчений 22 вересня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Є.А., за реєстровим №2932.

Витребувано у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 05 вересня 2010 року ОСОБА_6 відповідно до довіреності уповноважила свою дочку ОСОБА_5 на представництво її інтересів щодо розпорядження належним їй майном, квартирою під номером АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22 вересня 2011 року, ОСОБА_1 набула права власності на квартиру АДРЕСА_3 , а ОСОБА_6 розпорядилась своїм майном.

Зазначає, що в проміжок часу з 05 вересня 2011 року по 17 вересня 2012 року, ОСОБА_6 не заявляла вимог щодо визнання правочинів недійсними.

Довіреність від 26 липня 2012 року та заява від 26 липня 2012 року так само як і довіреність від 05 вересня 2011 року є підтвердженням того факту, що ОСОБА_6 усвідомлювала значення своїх дій, та могла ними керувати.

Вказані документи укладені з відома позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та підписані ОСОБА_9 , чоловіком ОСОБА_3 та відповідно зятем ОСОБА_6 , що свідчить про те, що позивачі ввели суд в оману щодо стану здоров`я ОСОБА_6

Звертає увагу, що ОСОБА_6 вчинила односторонній правочин, яким уповноважила доньку на представництво її інтересів з розпорядження майном, а визнають недійсним Договір купівлі-продажу квартири від 22 вересня 2011 року.

Доказів того факту, що ОСОБА_6 не усвідомлювала значення дій на час посвідчення Договору купівлі-продажу квартири від 22 вересня 2011 року матеріали справи не містять, вимоги щодо визнання недійсною довіреності від 05 вересня 2011 року не заявлялись.

На апеляційну скаргу, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Соломатіна О.П. подала відзив, який обґрунтовувала тим, що під час посвідчення правочину, нею приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіною О.П. з додержанням вимог ст. 44 ЗУ «Про нотаріат» був визначений обсяг цивільної дієздатності ОСОБА_6 , про що зазначено в тексті довіреності.

Крім того, під час спілкування з ОСОБА_6 ознак будь-якої неадекватності остання не проявляла, чітко висловлювала свої наміри, що було б не можливим при наявності в неї психічного розладу.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутня медична документація яка б містила записи в період наближений до дати посвідчення довіреності від 05 вересня 2011 року та після, для об`єктивної оцінки стану здоров`я ОСОБА_6

Просила, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно довіреності від 05 вересня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіної О.П., за реєстровим №1915, ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси, пов`язані з розпорядженням (продаж, міна, оренда тощо) належної їй квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с.13-14).

Відповідно до довіреності від 07 вересня 2011 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., за реєстровим №2709, ОСОБА_5 , що діє від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності від 05 вересня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіною О.П., за реєстровим №1915, уповноважила ОСОБА_4 , відповідно до укладеного між ними в усній формі договору доручення представляти інтереси ОСОБА_6 , пов`язаних з розпорядженням (продаж, міна, оренда тощо) належної їй квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с.15-16).

З договору купівлі-продажу квартири від 22 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., за реєстровим №2932, вбачається, що ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності від 05 вересня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіною О.П., за реєстровим №1915, продала, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_3 (т.1 а.с.17-20).

Згідно виписки з історії хвороби Київської міської психоневрологічної лікарні №1 №2621 від 13 травня 2010 року, діагноз ОСОБА_6 : судинно-атрофічна деменція, СОП: ИБС, атеросклеротичний кардіосклероз (т.1 а.с.8).

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №31946470 від 09 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.9).

У відповідності до постанов про відмову у вчинені нотаріальних дій від 14 жовтня 2014 року №2347/02-31 та від 15 жовтня 2014 року № 2367/02-31 Васильківської районної державної адміністрації, спадкоємцями померлої ОСОБА_6 є її діти позивачі та відповідач ОСОБА_5

Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей 22376136 від 26 липня 2012 року, на підставі заяви про скасування довіреності від 26 липня 2012 року, припинено дію довіреності посвідченої 05 вересня 2011 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіною О.П., за реєстровим №1915, щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_3 (т.1 а.с.11).

26 липня 2012 року до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Соломатіної О.П. з заявою про припинення дії довіреності звернулась ОСОБА_6 , в якій вона просила передати ОСОБА_5 , що вона цією заявою припиняє дію довіреності на представництво її інтересів з питань розпорядження квартирою, посвідчену приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіної О.П. від 05 вересня 2011 року, за реєстровим №1915 (т.3 а.с.30).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Глевахівської селищної ради від 17 лютого 2009 року, ОСОБА_6 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_3 (т.1 а.с.12).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київської обласної ради «Васильківського районного бюро технічної інвентаризації» №31582910 від 07 жовтня 2011 року, квартира АДРЕСА_3 . Глеваха належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 2932 від 22 вересня 2011 року ОСОБА_4 (т.1 а.с.66).

З акту відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне об`єднання» посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи №27ц, ОСОБА_6 в період підписання нею 05 вересня 2011 року довіреності, страждала на хронічне психічне захворювання у формі органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу (судинно-атрофічного) з деменцією, ступінь виразності психічних розладів був такий, що ОСОБА_6 під час підписання довіреності 05 вересня 2011 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не могла (т.1 а.с.121-123).

Згідно висновку Комунального закладу «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні» Дніпропетровської області судово-психіатричного експерта № 16 від 26 лютого 2015 року, ОСОБА_6 на момент складання і підписання довіреності 05 вересня 2011 року, виявляла ознаки хронічного стійкого психіатричного розладу у формі судинної деменції та по своєму психічному стану в той період часу вона не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (т.2 а.с.10-12).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дав юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, врахував висновки судово-психіатричних експертиз, з яких вбачається, що під час підписання довіреності 05 вересня 2011 року ОСОБА_6 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що дає підстави для визнання договору купівлі-продажу, вчиненого на підставі її довіреності недійсним.

Проте, з висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно з положенням ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначалось вище, 05 вересня 2011 року ОСОБА_6 відповідно до довіреності уповноважила свою доньку ОСОБА_5 на представництво її інтересів щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 вересня 2011 року, ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_4 купила вищезазначену квартиру.

Згідно з положеннями ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст.215 ЦК України, передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 44 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

В даному, випадку, особи громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які підписали договір купівлі-продажу квартири встановлено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., а також встановлено їх дієздатність.

На момент розгляду справи як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції, позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу була визнана недієздатною, або існували інші підстави, передбачені ст. 215 ЦК України для визнання правочину недійсним.

Посилання позивачів як на підставу для задоволення позовних вимог та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, а саме на те, що під час підписання довіреності 05 вересня 2011 року ОСОБА_6 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не заслуговують на увагу, оскільки з вимогами про визнання недійсною довіреності від 05 вересня 2011 року сторони не зверталися.

На час розгляду справи, матеріали справи не містять відомостей, що довіреність від 05 вересня 2011 року, згідно якої ОСОБА_6 уповноважила свою доньку ОСОБА_5 на представництво її інтересів щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_3 - визнана недійсною.

При прийнятті оскаржуваного рішення, на вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув і прийшов до передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Висновки, викладені у рішенні не відповідають дійсним обставинам справи, а судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст.374,376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п.2 ч.2, ч.13 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови у позові на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Соломатіної Оксани Петрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та її витребування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги по 1972,86 грн. з кожного окремо.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 16 травня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба