Справа № 548/1820/18
Провадження № 2/548/92/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2019 р. Хорольський районний суд Полтавської області

в складі : головуючого судді Старокожко В.П.

за участю секретаря Листопад В.Л.,

представника відповідача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначили, що є доньками померлого 09 липня 2008 року ОСОБА_5. Вказують, що після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно, а саме земельну ділянку розміром 3.98 га., що розташована на території Заїчинської сільської ради Семенівського району, відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку Серії ПЛ № 172160, виданого 07 грудня 2004 року на підставі розпорядження голови Семенівської РДА № 664 від 06 грудня 2004 року.

Вказують, що вони прийняли спадщину, шляхом подання заяв про це до відповідної нотаріальної контори, на підставі чого в Хорольській державній нотаріальній конторі 02.12.2008 року було заведено спадкову справу № 370/2008. Під час оформлення документів на спадкове майно, вони зясували, що спадкодавець у 1995 році склав заповіт на все своє майно на користь ОСОБА_6 ( даних про прийняття спадщини немає), та у 2004 році на конкретне майно (земельну частку (пай) , який був у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Радянська Україна» на користь ОСОБА_4.

Позивачки вказують, що відповідачка ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину за заповітом, та у 2015 році отримала рекомендацію нотаріуса звернутися до суду для здійснення трактування заповіту відповідно до ст.. 213 та ч.2 ст. 1256 ЦК України.

Як згодом зясувалося відповідачка на підставі ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2010 року ( серія ВЕТ № 999402) на імя ОСОБА_4 отримувала плату в рахунок оренди вищевказаної земельної ділянки у СТОВ «Говтва» Решетилівського району. Також вказують, що з довідки нотаріуса їм стало відомо, що вищевказане свідоцтво на імя ОСОБА_4 в спадковій справі № 370/2008 не видавалося.

Позивачки вважають, що заповіт складений їх батьком ОСОБА_5 на користь відповідачки ОСОБА_4 не відповідав волі померлого, оскільки його волевиявлення не було вільним, заповіт не було ним підписано особисто, в звязку з чим просять суд визнати недійсним заповіт посвідчений 25.03.2004 року секретарем виконавчого комітету Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 43, згідно якого ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповідав конкретне майно земельну частку (пай), що був у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Радянська Україна», на користь ОСОБА_4.

Крім того просили визнати свідоцтво про право на спадщину за законом ( Серія ВЕТ № 999402) на майно померлого 09 липня 2008 року ОСОБА_5 недійсним.

В ході судового розгляду позивачки свої первісні позовні вимоги уточнили, 12.11.2018 року подали суду письмову заяву, якою позовну вимогу щодо недійсності заповіту посвідченого 25.03.2004 року секретарем виконавчого комітету Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 43, згідно якого ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповідав конкретне майно земельну частку (пай), що був у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Радянська Україна», на користь ОСОБА_4, просили залишити без розгляду, з тих підстав, що в обєм спадкового майна право на земельну частку (пай) що був у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Радянська Україна» не входить, так як це право за померлим було припинено, в звязку з оформленням на підставі вищевказаного свідоцтва права власності на земельну ділянку, яка посвідчена Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку виданого 07 грудня 2004 року на підставі розпорядження голови Семенівської РДА № 663 від 06 грудня 2004 року.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 12.11.2018 року заяву позивачок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Вимоги про визнання заповіту посвідченого 25.03.2004 року секретарем виконавчого комітету Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 43, згідно якого ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповідав конкретне майно земельну частку (пай), що був у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Радянська Україна», на користь ОСОБА_4 недійсним, залишено без розгляду. В іншій частині розгляд справи продовжено.

З урахуванням уточнення позивачами свої первісних позовних вимог, та залишення частини позовних вимог без розгляду, судом вирішується даний спір лише в частині визнання свідоцтва про право на спадщину (Серії ВЕТ № 999402) на майно померлого 09 липня 2008 року ОСОБА_5 недійсним.

Відповідачка в судове засідання не зявилася про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_1 подав суду письмовий відзив на позов, в якому заперечував з приводу задоволення позову в частині визнання заповіту недійсним, просив застосувати до вказаної позовної вимоги строк позовної давності. З приводу визнання копії свідоцтва про право на спадщину недійсним, вважав, що немає підстав для задоволення і цієї позовної вимоги по причині того, що неможна визнати недійсним те чого не існує.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом із наявних в матеріалах справи письмових документів вбачається, що позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка с. Горошине Семенівського району Полтавської області та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка с. Вереміївка, Семенівського району Полтавської області є рідними доньками померлого 09 липня 2008 року в селі Клепачі Хорольського району Полтавської області ОСОБА_5.

Вказані обставини доводяться наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження позивачок, свідоцтв про їх одруження, копіями паспортів. Ця обставина також не заперечується сторонами по справі

Відповідачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка с. Клепачі, вул.. Фруктова, 5 Хорольського району Полтавської області є донькою співмешканки померлого 09 липня 2008 року в селі Клепачі Хорольського району Полтавської області ОСОБА_5 ОСОБА_8.

З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть вбачається, що 09.07.2008 року помер ОСОБА_5.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 721801 підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером 000020067 площею 3.98 га., що розташована на території Заїчинської сільської ради Семенівського району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за життя належала ОСОБА_5.

Згідно листа Хорольської державної нотаріальної контори від 07.08.2018 року № 1308/02-14 вбачається, що 02.12.2008 року у цій нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 370/2008 до майна померлого 09.07.2008 року ОСОБА_5.

Спадкова справа відкрита на підставі заяв про прийняття спадщини поданих дочками спадкодавця: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, інших заяв про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини в даній спадковій справі немає.

Відповідно до вищевказаного листа ОСОБА_5 в 1995 році склав заповіт, який було посвідчено виконавчим комітетом Заїчинської сільської ради Семенівського району, яким все своє майно заповів ОСОБА_6 ( даних про прийняття ним спадщини в спадковій справі немає).

Крім того, 25.03.2004 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області, зареєстрований в реєстрі № 43, згідно якого земельну частку (пай), що був у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Радянська Україна», заповів ОСОБА_4 ( яка вважається такою, що прийняла спадщину, так як спільно проживала з померлим на день його смерті ( лист нотаріуса, довідка сільської ради).

Судом встановлено, що матеріали справи містять не завірену копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2010 року серії ВЕТ №999402, видану державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, відповідно до якого спадкоємцем майна гр.. ОСОБА_5, померлого 09.07.2008 року є ОСОБА_4, мешканка села Клепачі Хорольського району Полтавської області.

Згідно даних зазначених позивачами дана копія свідоцтва була отримана в СТОВ «Говтва» с.м.т. Решетилівка Полтавської області, який на правах оренди використовує вищевказану земельну ділянку.

Матеріали справи містять відомості, про те, що оригінал такого свідоцтва в спадковій справі № 307/2008 не видавався. Сторони по справі не заперечують ту обставину, що оригіналу такого свідоцтва не існує.

Норми права, застосовані судом.

Стаття 1216. Поняття спадкування

1. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217. Види спадкування

1. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218. Склад спадщини

1. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1222. Спадкоємці

1. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Стаття 1223. Право на спадкування

1. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 1256. Тлумачення заповіту

1. Тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

2. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Стаття 1258. Черговість спадкування за законом

1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України).

За змістом частин другої, третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нормами цивільного законодавства передбачений спосіб захисту цивільних прав та інтересів, зокрема й шляхом визнання правочину недійсним, правові засади для застосування якого врегульовані приписами статей 215-236 ЦК України.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

В даному випадку прийняття спадщини з законом чи заповітом, є одностороннім правочином, так як в цій дії наявні всі елементи характерні для правочину.

За положеннями частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто відповідно до вищевказаних норм ЦК України недійсним можна визнати лише правочин, і така вимога може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Сам по собі документ як результат такого правочину, а також його копія документу не можуть бути визнані недійсними.

Оцінка судом обставин встановлених під час розгляду справи.

Судом проаналізовано ряд обставин, які свідчать, що зі сторони відповідача ОСОБА_4 не було вчинено дій на прийняття спадщини за законом, а тому правочин ( у формі прийняття спадщина за законом ОСОБА_4М.) відсутній.

Так ОСОБА_4 не є спадкоємцем першої черги, так як являється донькою співмешканки померлого ОСОБА_5 тому за умови прийняття спадщини дітьми померлого, не могла бути включена в коло спадкоємців за законом.

Крім того ОСОБА_4 не могла успадкувати ( хоч і прийняла спадщину за заповітом) належне померлому ОСОБА_5 право на земельну частку (пай), що був у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Радянська Україна» відповідно до заповіту, посвідченого 25.03.2004 року секретарем виконавчого комітету Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області, зареєстрований в реєстрі № 43, так як на момент смерті померлий ОСОБА_5 таким правом вже не володів.

У цьому разі слід ураховувати, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є

сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень

Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року ( 2768-14 )

сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до

виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості)

земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності

на землю. З цього моменту виділена на місцевості земельна ділянка, що посвідчена відповідним Державним актом, є іншим, окремим обєктом права власності, а тому спадкування такої земельної ділянки за умови не зазначення її у заповіті, повинно здійснюватися за законом.

Таким чином, ні матеріалами справі, ні фактичними обставинами встановленими судом, ні позиціями сторін не підтверджується факт прийняття відповідачкою ОСОБА_4 спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, тому судом встановлено, що відсутній односторонній правочин ( у виді прийняття спадщини саме за законом), а тому копія свідоцтва про право на спадщину за законом ( як документ, що видається на підставі такогго правочину) не може бути визнаний судом недійсним.

На підставі викладеного і керуючись ст. 1-18,76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю у звязку з їх безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області.

Головуючий: