ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» вересня 2019 року

м. Харків

справа № 643/5491/17-ц

провадження № 22ц/818/3292/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , представник позивача - Веселянська О.Л. , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року в складі судді Скотаря А.Ю.

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення часток у спільній сумісній власності та припинення права на частку у спільному майні та просили визначити частки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 по ј кожному; припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_5 на ј частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою йому ринкової вартості цієї частки; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 за кожною.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

При цьому вказала, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду з проханням повідомити їй про час та день розгляду справи, але щоразу отримувала відповідь, що на адресу позивачів направлені повістки поштою; що позивачі не ухилялись від отримання кореспонденції від суду; що представник позивача Веселянська О.Л. повідомила суд про неможливість прибути у судове засідання 05 грудня 2018 року і повістку на 21 грудня 2018 року не отримувала; що повернення судових повісток у зв`язку з закінченням терміну зберігання не є фіксацією повідомлення про дату судового засідання.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про те, що учасники справи повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що питання є процесуальним, справа по суті не розглядається, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що належним чином повідомлені позивачі повторно не з`явились у судове засідання, не повідомили суду причини неявки.

Проте, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частин 1-4 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Отже, приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Зазначений правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року, справа № 752/11831/16-ц, провадження № 61-16663св18.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення часток у спільній сумісній власності та припинення права на частку у спільному майні.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 червня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2017 року призначено комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

16 жовтня 2018 року до суду надійшов висновок судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №1602/20003 від 30 серпня 2018 року, у зв`язку з чим ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду.

Справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема на 05 грудня 2018 року, 21 грудня 2018 року та 22 січня 2019 року.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи на вказані дати у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України.

Як вбачається з розписки від 14 листопада 2018 року представник позивача ОСОБА_1 - Веселянська О.Л. повідомлена про наступну дату судового засідання у справі, що призначено на 05 грудня 2018 року о 10-00 год. (а. с. 87).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19 листопада 2018 року отримали судові повістки про виклик до суду на 05 грудня 2018 року о 10-00 год. (а. с. 91-92).

05 грудня 2018 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - Веселянської О.Л. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю на слідчих діях (а. с. 94).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи розгляд справи 05 грудня 2018 року відкладено на 21 грудня 2018 року о 10-00 год. (а. с. 95).

Судові повістки про виклик до суду на 21 грудня 2018 року о 10-00 год. позивачі не отримали, та вони повернуті до суду без вручення за закінченням строку зберігання (а. с. 100-105).

Відомостей щодо направлення представнику позивача Веселянській О.Л. судової повістки про виклик у судове засідання на 21 грудня 2018 року о 10-00 год. матеріали справи не містять.

21 грудня 2018 року учасники справи у судове засідання не з`явились та розгляд справи відкладено на 22 січня 2019 року (а. с. 108).

Судові повістки про виклик до суду на 22 січня 2019 року о 10-00 год. позивачі також не отримали, і вони повернуті до суду без вручення за закінченням строку зберігання (а. с. 115-116, 119-122).

У матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що судова повістка про виклик у судове засідання на 22 січня 2019 року о 10-00 год., направлена на адресу адвоката Веселянської О.Л., отримана 02 січня 2019 року (а. с. 114).

Однак, підпис особи, якій вручено зазначене поштове відправлення, у повідомленні відсутній, лише вказано прізвище «Веселянська» без ініціалів.

Як вбачається з апеляційної скарги представник позивача ОСОБА_1 - Веселянська О.Л. проти отримання зазначеної повістки заперечує.

Крім того, з договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та адвокатом Веселянською О.Л. вбачається, що договір діє до 31 грудня 2017 року (а. с. 84-85).

Таким чином, станом на грудень 2018 року та січень 2019 року матеріали справи взагалі не містили належних підстав для представництва адвокатом Веселянською О.Л. інтересів Михайленко Н.В.

Отже, враховуючи, що судові повістки на 21 грудня 2018 року та 22 січня 2019 року жодним з позивачів не отримані та повернуті до суду за закінченням встановленого строку зберігання, слід дійти висновку, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи на зазначені дати у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України вбачається, що суд залишає заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; він повторно не з`явився в судове засідання; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому слід зазначити, що належні повідомлення повинні бути два рази поспіль.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов (в нашому випадку, відсутність належного повідомлення позивачів про час і місце розгляду справи), не дає права суду залишати позов без розгляду.

Оскільки відсутня одна з складових, які враховуються при вирішенні питання про залишення позову без розгляду, а саме позивачі не були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, суд не мав права залишати позов без розгляду.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо залишення позову без розгляду.

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті спору, підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 19 вересня 2019 року.