Справа № 133/784/18
Провадження № 22-ц/801/732/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сорока Д. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуСправа № 133/784/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Шемети Т. М., Якименко М. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Нива», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Селянське фермерське господарство «Ранок-В», про визнання недійсним договору оренди землі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Еко-Нива»» на заочне рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Сороки Д. В. від 13 грудня 2018 року (дата складення повного тексту рішення відповідає даті його ухвалення),

встановив:

01 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, за яким просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,5924 га, розташованої на території Воскадавинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 01 липня 2017 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Еко Нива» (далі ТОВ «ВП «Еко-Нива»») (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36598704 від 14 серпня 2017 року) та скасувати його державну реєстрацію.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 рудня 2016 року, виданого приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Вінницької області Безбахом Ю. А., в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула право власності на цю земельну ділянку.

На початку 2017 року до неї звернулися невідомі їй до цього особи, які відрекомендувались представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче товариство «Агро-Капітал»» (далі ТОВ «Виробниче товариство «Агро-Капітал»») та запропонували укласти з цим підприємством договір оренди її земельної ділянки на вигідних умовах, строком на 7 років з орендною платою в розмірі 8 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що становить 13056 грн 00 к у грошовому виразі. Через кілька днів ці ж представники ТОВ «Виробниче товариство «Агро-Капітал»» знову з`явилися до неї і, окрім зобов`язань, визначених у договорі оренди, додатково запропонували надавати ряд послуг та виплат: проводити щорічну оранку, культивацію, обмолот приватних земельних ділянок до 0,30 га на один пай; видавати по заяві пайовичка 300 кг соломи; проводити матеріальну виплату на поховання пайовика в розмірі 3000 грн 00 к.; проводити матеріальні виплати на лікування пайовика (при наявності медичних довідок); проводити розчищення доріг в зимовий період; проводити безкоштовно переоформлення спадщини на земельну частку (пай), надавати транспорт для вивезення сміття; надавати транспорті послуги для потреб пайовика по собівартості. Усі ці вигоди були викладені письмово в угоді, як додаток до договору оренди земельної ділянки. Представники потенційного орендаря наголосили, що зволікати з рішенням не потрібно і у разі згоди необхідно підписати усі документи невідкладно та передати їм для здійснення реєстраційних дій. 02 лютого 2017 року представники ТОВ «Виробниче товариство «Агро-Капітал»» за її місцем проживання надали для підпису бланки договорів оренди та додаткової угоди. Після підписання бланків договорів з додатковими угодами усі їх примірники залишились у представників орендаря, які зобов`язались повернути її примірники договору та додаткової угоди після здійснення їх державної реєстрації.

Оскільки у 2017 році обумовлена сума орендної плати виплачена не була, як і не було повернуто примірник договору оренди у ОСОБА_1 виникли сумніви у доброчесності орендаря.

27 березня 2018 року за зверненням адвоката вона отримала відповідь з Відділу у Козятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-0.23- 56/107-18, за якою згідно з даними державного кадастру у розділі 4 «Земельна ділянка, оренда, суборенда» містяться такі записи про реєстрацію речового права:

- запис про виникнення права від 21 лютого 2017 року № 005 містить наступну інформацію: дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 15 лютого 2017 року. Орендар ТОВ «Виробниче товариство «Агро-Капітал»». Орган державної реєстрації Козятинська районна державна адміністрація Вінницької області;

- запис про виникнення права від 16 серпня 2017 № 007 містить наступну інформацію: дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 09 серпня 2017 року. Орендар ТОВ «ВП «Еко-Нива»». Орган державної реєстрації прав приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О. О.

Укладати договір оренди з ТОВ «ВП «Еко-Нива»» ОСОБА_1 не бажала, його умови не відповідали умовам, які були узгоджені з особами, які представлялись представниками ТОВ «Виробниче товариство «Агро-Капітал»», а тому зрозуміла, що шляхом обману їй 02 лютого 2017 року були надані для підпису різні за змістом договори, з різними орендарями.

Крім того, одночасно із інформацією про речове право на адвокатський запит вона отримала інформацію про те, що 02 січня 2008 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки з Селянським фермерським господарством «Ранок-В» (далі СВГ «Ранок-В») строком на 10 років, який 01 квітня 2008 року був зареєстровано у Вінницькій регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 39. У п. 40 цього договору передбачено, що перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов та розірвання договору оренди. Тобто, на момент здійснення реєстрації договору оренди від 01 липня 2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Еко-Нива»» був чинним інший договір оренди цієї ж земельної ділянки, що є окремою самостійною підставою недійсності оспорюваного договору оренди землі.

Заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,5924 га, розташованої на території Воскадавинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення: для товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 01 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Еко Нива» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36598704 від 14 серпня 2017 року) та скасовано його державну реєстрацію.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішення суду мотивовано тим, що особи, які відрекомендувались представниками ТОВ «Виробниче товариство «Агро-Капітал»», шляхом обману уклали з ОСОБА_1 договори оренди землі з ТОВ «СП «Агро-Капітал» від 02 лютого 2017 року та ТОВ «ВП «Еко-Нива»» від 01 липня 2017 року під час дії договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та СФГ «Ранок-В» від 02 січня 2008 року. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, що є підставою недійсності договору відповідно до приписів статтей 203, 2015, 230 ЦК України.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «ВП «Еко Нива» про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ВП «Еко-Нива», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої помилково вважав доведеним ту обставину, що на момент здійснення реєстрації договору оренди від 01 липня 2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Еко-Нива»» був чинним інший договір оренди цієї ж земельної ділянки, укладений 02 січня 2008 року між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та СФГ «Ранок-В», оскільки у наданому самим СФГ «Ранок-В» оригіналі договору оренди визначено, що перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи є підставою для розірвання договору. Можливості надати оригінал цього договору для огляду в суд першої інстанції ТОВ «ВП «Еко-Нива»» не мало, через зволікання з його наданням СФГ «Ранок-В».

Суд безпідставно зробив висновок про укладення договору оренди земельної ділянки під впливом обману, оскільки жодних обставин, що могли б перешкодити вчиненню правочину, які умисно заперечувало ТОВ «ВП «Еко-Нива»» або свідомо замовчувало про їх існування, позивачка не навела, доказів на підтвердження факту обману з боку ТОВ «ВП «Еко-Нива»» не надала.

Представник позивачки адвокат Голівський В. В. подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частини перша та друга статті 367 ЦПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 рудня 2016 року, виданого приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Вінницької області Безбахом Ю. А., в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 4,5924 га, розташована на території Воскодавинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області (а. с. 13).

27 березня 2018 року на запит адвоката Голівського В. В. відділ у Козятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надав відповідь № 2-0.23- 56/107-18, за якою в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, договорів оренди землі (розділ 4. Записи державної реєстрації договорів оренди землі. Воскодавинецька сільська рада Козятинського району Вінницької області) під порядковим номером 40 вчинено запис про укладення договору оренди землі між ОСОБА_2 та СФГ «Ранок-В» терміном на 10 років на земельну ділянку площею 4,59 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , розташовану на території Воскодавинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, договір зареєстрований 01 квітня 2008 року за номером НОМЕР_2 .

Згідно з даними державного кадастру у розділі 4 «Земельна ділянка, оренда, суборенда» містяться такі записи про реєстрацію речового права:

- запис про виникнення права від 21 лютого 2017 року № 005 містить наступну інформацію: дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 15 лютого2017 року. Орендар ТОВ «Виробниче товариство «Агро-Капітал»». Орган державної реєстрації Козятинська районна державна адміністрація Вінницької області;

- запис про виникнення права від 16 серпня 2017 № 007 містить наступну інформацію: дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 09 серпня 2017 року. Орендар ТОВ «ВП «Еко-Нива»». Орган державної реєстрації прав приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О. О., кадастровий номер: НОМЕР_1 (а. с. 26).

Як видно із наданих самою позивачкою копій договору оренди землі та угоди між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «Агрокапітал»» (а не ТОВ «Виробниче товариство «Агро-Капітал»», як зазначено у відповіді відділу у Козятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-0.23- 56/107-18 від 27 березня 2018 року), вони не містять підпису у графі «Орендар» та печатки підприємства. Дата договору оренди зазначена «02.-02.201_ року», угода такої дати взагалі не містить (а. с. 15- 17). Натомість у договорі оренди землі від 01 липня 2017 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Еко-Нива»» на кожній сторінці містяться підписи орендодавця та орендаря генерального директора ТОВ «ВП «Еко-Нива»» Дзюби О. Г., зазначено предмет договору земельна ділянка площею 4,5924 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , розташована на території Воскодавинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області (пункт 2), строк його дії 7 років (пункт 6), орендна плата із зазначенням її розміру 10000 грн 00 к. за один календарний рік, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (пункти 8 12) (а. с. 18 22).

02 січня 2008 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки з СВГ «Ранок-В» строком на 10 років, який 01 квітня 2008 року був зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» за № 39 (а. с. 23 25).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

До таких висновків щодо застосування цих норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року, справа № 755/3903/17, провадження № 61-27176св18.

Як роз`яснено у пунктах 19, 20 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року відповідно до статей 229 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи

неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для

визнання правочину недійсним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку

навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які

впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою

обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення

обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману

повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо

мотивів правочину не має істотного значення.

Отже, оскільки жодних доказів про умисне введення в оману позивачки під час укладення договору оренди від 01 липня 2017 року з ТОВ «ВП «Еко-Нива»» щодо істотних умов цього договору у справі не має, натомість зі змісту позовної заяви можна зробити висновок, що при підписанні цього договору ОСОБА_1 внаслідок власного недбальства (через неуважність, не читаючи змісту документів, які підписувала, або з інших причин, які вона не називає) підписала одночасно кілька договорів з різними орендарями, то суд першої інстанції не мав підстав для висновку про укладення цього договору внаслідок обману.

Не можна також погодитись із висновком суду першої інстанції про недійсність укладеного 01 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Еко-Нива»» договору оренди земельної ділянки через його укладення під час дії договору, укладеного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з СФГ «Ранок-В» від 02 січня 2008 року, з огляду на таке.

Згідно з усталеною правовою позицією, висловленою зокрема у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94 цс 13, виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 4 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, при вирішенні спорів про визнання недійсними договорів оренди землі суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв`язку укладенням таких договорів, а також з`ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Права орендодавця визначено статтею 24 Закону, зокрема орендодавець має право вимагати від орендаря:

-використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди;

-дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил;

-отримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються;

-своєчасного внесення орендної плати.

Натомість, встановленому статтею 25 Закону праву орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі кореспондується обов`язок орендодавця передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди (частина друга статті 24 Закону).

Отже, вільне на власний розсуд розпорядження земельною ділянкою її власником шляхом укладення нового договору оренди до закінчення строку дії договору оренди, укладеного попереднім власником цієї ділянки з іншим орендарем, є порушенням права попереднього орендаря, у даному випадку СФГ «Ранок-В», саме з боку нового власника земельної ділянки ОСОБА_1 , тобто ніяким чином не звужує обсягу її прав як власника земельної ділянки та орендодавця.

Відтак, виходячи принципу індивідуальності судового захисту (частина перша статті 4 ЦПК України), з урахуванням відсутності вимог щодо недійсності оспорюваного договору оренди з боку СФГ «Ранок-В», суд першої інстанції не мав підстав для висновку, що укладення 01 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Еко-Нива»» договору оренди земельної ділянки під час дії договору, укладеного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з СФГ «Ранок-В» від 02 січня 2008 року порушує права позивачки.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що п. 40 договору оренди землі від 02 січня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та СФГ «Ранок-В», встановлював, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору оренди.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частини перша, друга статті 95 ЦПК України).

Проте, з наданої позивачкою копії договору оренди землі від 02 січня 2008 року видно, що у пункті 40: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання договору (непотрібне закреслити)» закреслено обидва слова «є (не є)», натомість «(не є)» підкреслено, на відміну від слів: «переходить (не переходить)» в абзаці другому цього ж пункту та слів: «підлягає (не підлягає) у пункті 33 договору», де слова «не переходить» та «підлягає», відповідно, саме закреслені.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Нива» задовольнити.

Заочне рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 грудня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Еко-Нива»», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Селянське фермерське господарство «Ранок-В», про визнання недійсним договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь «Виробниче підприємство «Еко-Нива»», 2210, вул. Довженка, 107, м. Козятин Вінинцької області, ЄДРПОУ 57 (одну тисячу п`ятдесят сім) грн 20 к. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді: підпис Т. М. Шемета

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк