КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/3228/17
Апеляційне провадження №22-ц/824/5818/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, де просив, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог,стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 64 677,70 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 липня 2017 року близько 21 години 30 хвилин відповідач по справі, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_1 в м. Українка по вул. Юності,11, був неуважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та, повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі водію, який рухався зправа, в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом Ямаха, державний номер НОМЕР_2.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді, згідно постанови суду був визнаний ОСОБА_1.

Внаслідок зіткнення позивачу було заподіяно матеріальну шкоду.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 64 677,70 грн. на відшкодування матеріальних збитків.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_1 та, з урахуванням положень закону, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків, так як вони підтверджені відповідними документами, наявними в матеріалах справи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 11 липня 2017 року, біля 21 години 30 хвилин, в м. Українка по вул. Юності, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та мотоциклу Ямаха, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ( а.с. 7 ).

Дорожньо-транспортна пригода сталася із вини відповідача, який, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_1, був неуважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, та, повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі водію, який рухався зправа, в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом Ямаха, державний номер НОМЕР_2, чим порушив правила дорожнього руху України ( там же ).

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди належному ОСОБА_2 мотоциклу Ямаха, державний номер НОМЕР_2 ( а.с. 6 ) було завдано механічні пошкодження.

Матеріальний збиток, завданий власнику в результаті пошкодження цього мотоцикла при дорожньо-транспортній пригоді, як вважає позивач, складає 87 236,94 грн.( а.с. 2-3 ).

На підтвердження розміру матеріального збитку надано комерційну пропозицію, що складена Товариством з обмеженою відповідальністю «Віді Мото Лайф» ( а.с. 8 ).

При цьому, 29 червня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір ( поліс ) №АМ/0936049 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого, ліміт страхової суми відповідальності на одного потерпілого завданої шкоди майну страховим випадком становить 100 000 грн. ( а.с. 81 ).

20 жовтня 2017 року Приватним акціонерним товариством «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перераховано на користь ОСОБА_2 22 559,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР063499 ( а.с. 82 ).

Разом з тим, 23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, де, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути решту завданої шкоди саме з винної особи ( а.с. 2-3, 63 ).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено ( а.с. 94-95 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 64 677,70 грн. на відшкодування матеріальних збитків ( там же ).

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, суд другої інстанції не погоджується із висновками місцевого суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ( стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором добровільного страхування.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

У зв'язку із цим, при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 51 ЦПК України, залучити до участі у справі у якості відповідача страхову організацію ( страховика ), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, непред'явлення вимог до страховика, за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме із нього, враховуючи, що ціна позову не перевищує ліміт страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну страховим випадком, визначений договором ( полісом ) №АМ/0936049 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 100 000 грн., укладеного 29 червня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «УСК «Княжа Вієнна ІншурансГруп» та ОСОБА_1, є підставою для залишення позовних вимог без задоволення.

За таких обставин, суд першої інстанції на вищенаведені обставини справи уваги не звернув, і як наслідок, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення, не дотримавшись положень ст.ст. 11, 22, 1166, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 21, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 5, 12, 13, 76-80, 263-265, 367, 374, 376 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування зазначених норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Відтак, рішення місцевого суду підлягає скасуванню відповідно до положень ч. 4 ст. 376 ЦПК Україниз ухваленням нового судового рішенням про залишення позовних вимог без задоволення на підставі названих норм Закону.

Згідно положень ст. 4 Закону України«Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 970,17 ( 64 677,70 х 1 : 100 х 150 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення позовної заяви без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 970,17 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко