КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4372/2019 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І.

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Матюші» до ОСОБА_3, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», Янчук Світлани Василівни, товариства з додатковою відповідальністю «Шамраїівський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Жанни Сергіївни, Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Матюші» до ОСОБА_3, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук СвітланиВасилівни, товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової ЖанниСергіївни, Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко ЮліїЮріївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно

18 грудня 2018 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла заява представника позивача адвоката Танцюри Ю.Б., про забезпечення позову у справі 357/11273/18. Свої вимоги представник мотивував тим, що невжиття заходів забезпечення позову до винесення рішення суду по даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, власники спірних земельних ділянок, які першочергово були передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», мають намір у найближчий час здійснити поділ таких земельних ділянок, внаслідок якого державна реєстрація земельних ділянок та їх кадастрові номери будуть скасовані, а новим земельним ділянкам, сформованим внаслідок поділу, будуть присвоєні нові кадастрові номери, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

Просив вжити заходи забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 2,1302 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та на земельну ділянку площею 1,0288 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташовані у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Вжити заходи забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1302 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та щодо земельної ділянки площею 1,0288 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ Агрофірма «Матюші» подала апеляційну скаргу та просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи судом першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що позивач оспорює правочини щодо оренди земельної ділянки. Заявлені вимоги про забезпечення позову прямо пов'язані із предметом позову і заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки існує реальна загроза настання обставин, які можуть унеможливити виконання рішення суду у даній справі та унеможливити поновлення порушених прав позивача.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу та просила в задоволені апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду від 22 грудня 2018 року залишити без змін. Заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, порушують право власності ОСОБА_3 на володіння та розпорядження своїм майном. Зазначає, що фактичні обставини на які вказує апелянт не відповідають дійсності. Посилання позивача на можливий поділ земельної ділянки ґрунтується на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції наведеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що представником позивача не надано суду належних доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду про задоволення позову.

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. (ч.1 ст.150 ЦПК України)

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судом встановлено, що 14 серпня 2014 року ТОВ Агрофірма «Матюші» та ОСОБА_3 уклали договір оренди землі № б/н, за яким остання передала в оренду позивачу Земельні ділянки 07.02.2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Кулик В.О. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 19169971 та рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 19170143, якими зареєструвала право оренди на Земельні ділянки за Товариством.

Наприкінці грудня 2017 року позивач отримав від ОСОБА_3 повідомлення про розірвання договору оренди в односторонньому порядку за Вх. № б/н від 26.12.2017 року. Повідомлення про розірвання було мотивовано тим, ніби ТОВ Агрофірма «Матюші» не виконала належним чином зобов'язання щодо сплати орендної плати за 2016, 2017 роки.

У лютому 2018 року з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - "ДРРПНМ") позивачу стало відомо, що 28.12.2017 року державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлана Василівна, прийняла рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на Земельну ділянку 1 з індексним номером 39025264 та рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на Земельну ділянку 2 з індексним номером 39024944 Крім того, з відомостей ДРРПНМ позивачу стало відомо, що 29.12.2017 року ОСОБА_3 уклала з Товариством з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" договір оренди № б/н, за яким передала останньому в оренду Земельну ділянку 1 та договір оренди № б/н (далі також - "Оспорюваний договір"), за яким передав останньому в оренду Земельну ділянку 2, а 05.01.2018 року Державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухова Ж.С. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на Земельну ділянку 1 за Відповідачем-3 з індексним номером 39122321, а Державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на Земельну ділянку 2 за Відповідачем-3 з індексним номером 39122909.

Між позивачем та відповідачами існує спір щодо оренди земельної ділянки площею 2,1302 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та земельної ділянки площею 1,0288 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташовані у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Заявник вказував, що у разі поділу земельної ділянки, виконання рішення суду про скасування оспорюваного рішення державного реєстратора та скасування запису про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТДВ «Шамраївський цукровий завод» буде неможливим, оскільки після здійснення поділу земельної ділянки відповідний розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно закривається і внесення змін до нього є неможливим.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, оскільки позивач оспорює правочини щодо оренди земельної ділянки.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо. Тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що при розгляді вказаної заяви суд першої інстанції не врахував, що здійснення поділу спірної земельної ділянки, яка є предметом спору у даній справі, та проведення в подальшому будь-яких реєстраційних дій щодо неї унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення судом позову. Суд дійшов помилкового висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову. Суд не врахував, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ТОВ Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову в частині накладання арешту на земельну ділянку підлягає до задоволення та заборони усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цих земельних ділянок.

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що він не вчиняв протиправних дій щодо порушення прав позивача, а фактичні обставини справи, які наводить позивач, не відповідають дійсності, у даному конкретному випадку не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції, та вирішується при розгляді справи по суті спору.

Доводи ОСОБА_3, про те, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, порушують її право на володіння та розпорядження належним їй майном, безпідставні. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, і не позбавляють права власності відповідача на належну їй земельну ділянку.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень та Державним кадастровим реєстраторам територіальних відділень Головного управління Держгеокадастру у Київській області до ухвалення рішення судом вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо поділу та зміни права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,1302 га та на земельну ділянку площею з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,0288 га, що розташовані у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

У задоволені іншої частини заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: