КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/46150/17

номер провадження: 22-ц/824/805/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу державної акціонерної холдингової компанії «Артем» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року у складі судді Макаренко О.І., у справі за позовом державної акціонерної холдингової компанії «Артем» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по утриманню гуртожитку,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року державна акціонерна холдингова компанія «Артем» (далі - ДАХК «Артем») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат по утриманню гуртожитку.

Позовна заява мотивована тим, що 23 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ДАХК «Артем» із письмовою заявою про поселення разом із сім'єю в кімнату АДРЕСА_1, який належить ДАХК «Артем». 04 березня 2015 року за спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДАХК «Артем» (протокол № 36) відповідачу ОСОБА_1 було видано ордер № 250 на право зайняття жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 19 березня 2015 року між сторонами укладено договір №643 на користування комунальними послугами в гуртожитку для фізичних осіб, які не перебувають в трудових відносинах з компанією.

ДАХК «Артем» відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виробником житлово-комунальних послуг, якому належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням гуртожитку та в разі передачі його в тимчасове користування має право пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи для урівноваження власних потреб.

З метою удосконалення порядку надання житлової площі фізичним особам, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, позивачем було видано наказ №82 від 22 червня 2011 року, згідно з яким були затверджені договори з додатками «Про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії)», «На користування комунальними послугами в гуртожитку (філії) з фізичними особами, які не перебувають у трудових відносинах з компанією» та встановлено розмір їх оплати згідно із затвердженою калькуляцією.

Наказом ДАХК «Артем» №156 від 25 червня 2014 року внесено зміни та встановлено нові тарифи на оплату послуг з утримання гуртожитку для фізичних осіб, які не перебувають в трудових відносинах з позивачем. У зв'язку з цим позивач запропонував відповідачу укласти договір про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії) №643/1 від 19 березня 2015 року та додаток №1 до нього. Однак відповідач відмовився від підписання вказаного договору № 643/1 від 19 березня 2015 року, про що було складено позивачем відповідний акт. Разом з тим, 19 березня 2015 року між позивачем та відповідачем був підписаний лише додаток № 1 до договору № 643/1 про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії), згідно з умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати витрати по утриманню гуртожитку та сплачувати вартість за користування кімнатою АДРЕСА_1, в сумі 698 грн 68 коп. згідно витрат на утримання гуртожитку.

Позивач зазначав, що за надані ним послуги по утриманню гуртожитку за період з 19 березня 2015 року по 30 червня 2015 року відповідачу були виставлені рахунки на суму 2 389 грн 06 коп. 20 липня 2015 року ДАХК «Артем» направила відповідачу ОСОБА_1 претензію про погашення заборгованості у розмір 2 389 грн 06 коп., однак відповідач не оплатив вказану заборгованість у добровільному порядку. 20 липня 2017 року позивач повторно направив на адресу відповідача лист-попередження з вимогою добровільно погасити заборгованість у розмір 2 389 грн 06 коп., однак відповідач залишив його без реагування.

З наведених підстав, ДАХК «Артем» просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати по утриманню гуртожитку у розмірі 2 389 грн 06 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позову ДАХК «Артем» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДАХК «Артем» подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки тим обставинам, що відповідач проживав та користувався кімнатою в гуртожитку, є споживачем послуг по утриманню гуртожитку, які надає позивач, а тому нараховані позивачем витрати по утриманню гуртожитку на суму 2 389 грн 06 коп., які є законними та обґрунтованими, підлягають стягненню з відповідача.

Також вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до умов підписаного відповідачем додатку № 1 до договору №643/1 від 19 березня 2015 року ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання відшкодовувати витрати по утриманню гуртожитку та сплачувати вартість за користування кімнатою АДРЕСА_1, в сумі 698 грн 68 коп. згідно витрат на утримання гуртожитку.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 2 389грн 06 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що на балансі ДАХК «Артем» перебуває гуртожиток по АДРЕСА_1 Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є виробником житлово-комунальних послуг, якому належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням гуртожитку. Також позивач забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію.

Встановлено, що 23 грудня 2014 року ОСОБА_1, який не перебуває у трудових відносинах з позивачем, звернувся до ДАХК «Артем» із завою поселити його та його сім'ю в кімнату АДРЕСА_1 та зобов'язався своєчасно здійснювати оплату за проживання (а.с.7).

04 березня 2015 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ДАХК «Артем» (протокол №36), відповідачу ОСОБА_1 видано ордер № 250 на право зайняття жилої площі у гуртожитку по АДРЕСА_1, розміром 18,5 кв.м на сім'ю з двох чоловік: ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Встановлено, що 19 березня 2015 року між ДАХК «Артем» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 643 на користування комунальними послугами в гуртожитку для фізичних осіб, які не перебувають в трудових відносинах з ДАХК «Артем» (а.с. 10).

Відповідно до пункту 1.1 договору компанія зобов'язалась надати користувачу житлову кімнату в гуртожитку (філії), кімната АДРЕСА_1, та здійснювати нарахування і збір платежів за спожиті користувачем комунальні послуги (централізоване опалення холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, електроенергія, газ, тощо) в обсягах та за тарифами, затвердженими КМДА, згідно додатку №1 до договору, а користувач користується кімнатою в гуртожитку (філії) та своєчасно сплачує за надані комунальні послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором.

Згідно додатку №1 до цього договору № 643 від 19 березня 2015 року сторони узгодили розрахунок плати на користування комунальними послугами в обсягах та за тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією (а.с.11).

По справі встановлено, що з метою удосконалення порядку надання житлової площі фізичним особам, які не перебувають у трудових відносинах з позивачем, наказом ДАХК «Артем» №82 від 22 червня 2011 року затверджено форму договорів з додатками «Про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії)» та «На користування комунальними послугами в гуртожитку (філії) з фізичними особами, які не перебувають у трудових відносинах з компанією» (пункт 1). Також наказано проводити нарахування про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії) із розрахунку 23 грн 05 коп. на 1 кв.м житлової площі, згідно з затвердженою калькуляцією. При розрахунку вартості 1 кв.м житлової площі застосовується коефіцієнт корисної площі, що враховує загальну площу наданого користувачу приміщення (пункт 2) (а.с.15).

Також встановлено, що у зв'язку з зміною калькуляції вартості 1 кв.м житлової площі для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, наказом ДАХК «Артем» від 25 червня 2014 року № 156 встановлено плату на відшкодування витрат на утримання гуртожитку та його філій у розмірі 32,91 грн за 1 кв.м житлової площі для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, згідно із затвердженою калькуляцією (а.с.16).

Згідно калькуляції, що затверджена Головою правління ДАХК «Артем», вартість 1 кв.м житлової площі (за місяць) становить 32,91 грн. При розрахунку вартості кімнати застосовується коефіцієнт корисної площі 1,17, що враховує загальну площу приміщення (а.с.16 зворот).

По справі встановлено, що згідно акту від 20 березня 2015 року, складеного комісією ДАХК «Артем», відповідач ОСОБА_1 відмовився підписувати договір № 643/1 від 19 березня 2015 року про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією (а.с.14).

Також встановлено, що 19 березня 2015 року відповідач підписав додаток № 1 до договору № 643/1 про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, у якому відповідач та позивач узгодили вартість житлової площі у розмірі 32,91 грн за 1 кв.м та те, що при розрахунку вартості кімнати застосовується коефіцієнт корисної площі 1,17, що враховує загальну площу приміщення (а.с.13).

Відповідно до наданих позивачем рахунків на сплату за користування відповідачем кімнатою АДРЕСА_1, за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню витрат на утримання гуртожитку у розмірі 2 389 грн 06 коп. за період з 19 березня 2015 року по 30 червня 2015 року (а.с.20).

20 липня 2015 року, а в подальшому 20 липня 2017 року, позивач направляв відповідачу ОСОБА_1 письмові вимоги про погашення заборгованості у розмір 2 389 грн 06 коп., однак відповідач не оплатив вказану заборгованість у добровільному порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів укладення з відповідачем договору про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією від 19 березня 2015 року № 643/1, яким обумовлювались зміни розміру оплати послуг по утриманню гуртожитку, і такий договір відповідач не підписував. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за наданими послугами по утриманню гуртожитку.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п.3 ч.2 ст.21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов'язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 484/8646/15-ц.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено вище, наказом ДАХК «Артем» №82 від 22 червня 2011 року затверджено форму договорів з додатками «Про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії)» та «На користування комунальними послугами в гуртожитку (філії) з фізичними особами, які не перебувають у трудових відносинах з Компанією» (пункт 1). Також наказано проводити нарахування про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії) із розрахунку 23 грн 05 коп. на 1 кв.м житлової площі, згідно з затвердженою калькуляцією. При розрахунку вартості 1 кв.м житлової площі застосовується коефіцієнт корисної площі, що враховує загальну площу наданого користувачу приміщення (пункт 2) (а.с.15).

Також встановлено, що у зв'язку із зміною калькуляції вартості 1 кв.м житлової площі для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, наказом ДАХК «Артем» від 25 червня 2014 року № 156 встановлено плату на відшкодування витрат на утримання гуртожитку та його філій у розмірі 32,91 грн за 1 кв.м житлової площі для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, згідно із затвердженою калькуляцією (а.с.16).

Згідно калькуляції, яка затверджена Головою правління ДАХК «Артем», вартість 1 кв.м житлової площі (за місяць) становить 32,91 грн. При розрахунку вартості кімнати застосовується коефіцієнт корисної площі 1,17, що враховує загальну площу приміщення (а.с.16 зворот).

Наведені вище накази ДАХК «Артем» від 22 червня 2011 року та від 25 червня 2014 року є чинними, у встановленому законом порядку не скасовані та не визнані судом незаконними, а тому вони підлягають виконанню.

З акту звірки взаємних розрахунків взаємних розрахунків між ДАХК «Артем» та ОСОБА_1 від 02 жовтня 2018 року вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню витрат на утримання гуртожитку у розмірі 2 389 грн 06 коп. за період з 19 березня 2015 року по 30 червня 2015 року. Зокрема, за березень 2015 року на суму 293 грн 02 коп., за квітень 2015 року на суму 698 грн 68 коп., за травень 2015 року на суму 698 грн 68 коп., за червень 2015 року на суму 698 грн 68 коп. (а.с.66). Вказані обставини також підтверджуються наданими позивачем рахунками на сплату за користування відповідачем кімнатою АДРЕСА_1 за березень 2015 року, квітень 2015 року, травень 2015 року та червень 2015 року (а.с.20)

Доказів того, що ДАХК «Артем» не надавало послуг по утриманню гуртожитку по АДРЕСА_1 у якій проживає відповідач або надає такі послуги у меншому обсязі, відповідач суду не надав, що є його процесуальним обов'язком відповідно до вимог ст.81 ЦПК України. Не містять таких доказів і матеріали справи.

Також у справі відсутні докази, що ОСОБА_1 відмовлявся від послуг по утриманню гуртожитку, які надає ДАХК «Артем».

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 зазначав, що надані послуги по утриманню гуртожитку він сплачує у повному обсязі відповідно до умов договору № 643 від 19 березня 2015 року на користування комунальним послугами в гуртожитку (філії) для фізичних осіб, які не перебувають в трудових відносинах з ДАХК «Артем», що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.41-42, 43-45).

Однак колегія суддів не приймає до уваги вказані заперечення відповідача, оскільки відповідач не здійснював оплату послуг згідно нових тарифів на оплату послуг з утримання гуртожитку для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, що затверджені наказом ДАХК «Артем» № 156 від 25 червня 2014 року, який є чинним та підлягає виконанню.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідач хоча й не погодився з актом звірки взаємних розрахунків між ДАХК «Артем» та ОСОБА_1 від 02 жовтня 2018 року, згідно з яким заборгованість відповідача по сплаті послуг по утриманню гуртожитку становить у розмірі 2 389 грн 06 коп., однак доказів на його спростування відповідач суду не надав.

Отже, враховуючи, що відповідач є споживачем послуг, які надавав позивач по справі, однак він не виконував належним чином свої зобов'язання щодо оплати наданих йому послуг відповідно до затверджених в установленому порядку тарифів, які є чинними, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по відшкодуванню витрат по утриманню гуртожитку за період з 19 березня 2015 року по 30 червня 2015 року у розмірі 2 389 грн 06 коп.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на вказані вище вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову в позові з тих підстав, що відповідач не укладав з позивачем договір № 643/1 від 19 березня 2015 року про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову ДАХК «Артем» з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ДАХК «Артем» за подання до суду позовної заяви сплатило судовий збір у розмірі 1 600 грн, а за подання апеляційної скарги - 2 400 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє позов ДАХК «Артем», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 4 000 грн 00 коп.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державної акціонерної холдингової компанії «Артем» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву державної акціонерної холдингової компанії «Артем» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по утриманню гуртожитку- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державної акціонерної холдингової компанії «Артем» витрати по утриманню гуртожитку у розмірі 2 389 грн 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державної акціонерної холдингової компанії «Артем» судовий збір у розмірі 4 000 грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: