Єд. унік. № 243/2641/19
Провадження № 2/243/1202/2019
09 квітня 2019 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мінаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
учасники справи: не з?явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. ОСОБА_3 позиції позивача.
1. ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що її колишній чоловік ОСОБА_4 став власником будинку № 45 по вул. 9 Травня м. Словянська Донецької області на підставі рішення Словянського міськрайонного суду від 15.05.2006 року. У 2010 році чоловік позивача зареєстрував за вказаною адресою свого знайомого ОСОБА_2, який у даному будинку не мешкав жодного дня, його особистих речей в будинку немає. 09.12.2018 року чоловік позивача помер. Посилається на ті обставини, що вона була дружиною ОСОБА_4, тобто членом сімї власника будинку, мала право постійного користування житлом. На теперішній час має намір оформити субсидію, однак реєстрація відповідача суттєво обмежує права позивача, просить суд визнати ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. Позивач надав суду клопотання про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
3. Відповідно до ухвали судді від 20.03.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та відкрито спрощене провадження у справі, запропоновано відповідачу у пятнадцятиденний строк подати відзив на позов, позивач у пятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, по справі призначено судове засідання (а. с. 15).
4. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з?явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
5. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
IV. Фактичні обставини, встановлені Судом.
6. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області № 2-1670/2006 від 15.05.2006 року визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 45 по вул. 9 Травня м. Словянська Донецької області. (а.с. 8)
7. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11306638 від 21.07.2006 року, ОСОБА_4 є власником будинку № 45 по вул. 9 Травня м. Словянська Донецької області. (а. с. 9)
8. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 161738693 від 01.04.2019 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі рішення суду № 2-1670/2006 від 15.05.2006 року, належить будинок № 45 по вул. 9 Травня м. Словянська Донецької області. (а. с. 23)
9. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, 20.11.1985 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_4. (а.с. 6-7)
10. Згідно із свідоцтвом про смерть № 054418 від 13.12.2018 року, виданого Словянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 09.12.2018 року у м. Словянськ Донецької області. (а. с. 10)
11. З домової книги для приписки громадян, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_4, вбачається, що за даною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 з 14.08.2010 року. (а. с. 11-12)
12. Згідно акту від 27.02.2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону Ж/Д № 2 м. Словянська ОСОБА_7К, у присутності сусідів ОСОБА_3, що мешкає по вул. 9 Травня, буд. 49, та ОСОБА_8, що мешкає по вул. 9 Травня, буд. 47, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 14.08.2010 року по теперішній час. (а. с. 13)
13. Відповідно повідомлення відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Словянської міської ради № 22-15/1418 від 22.03.2019 року, документально підтверджені відомості (картка реєстрації особи та/або адресна картка особи) за адресою: м. Словянськ, вул. 9 Травня, буд. 45 щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, у відділі відсутні. (а. с. 22)
V. Оцінка Суду.
14. Частиною 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
15. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
16. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
17. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
18. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
19. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
20. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
21. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
22. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
23. Судом встановлено, що позивач є особою, яка на достатній правовій підставі володіє спірним житловим приміщенням.
24. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснив судам, що у справах цієї категорії необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
25. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статі 316-319 ЦК), то власник на підставі ст. 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71,72,109,110,116 ЖК УРСР.
26. У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
27. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2010 року, він не є членом сімї власника, а також не є особою, яка може бути прирівняна до членів сімї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому він має бути позбавлений права користування житловим приміщенням, а саме будинком 45 по вул. 9 Травня м. Словянська Донецької області, оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, а його реєстрація створює перешкоди в реалізації позивачем права користування та розпоряджання майном як особи, яка на достатній правовій підставі володіє вищезазначеним житлом.
28. Виходячи з вищевикладеного, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
29. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
30. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 768,40 грн. судового збору, тому з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81, 82, 89, ч. 4 ст. 223, 259, 263 265, 273 ЦПК України суд, -
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_1, таким, що втратив право користування будинком № 45 по вул. 9 Травня м. Словянська Донецької області.
3. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У відповідності до п. п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_9