Справа № 736/611/19
Номер провадження 2/736/485/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого суді Чурупченка М.І.,

за участю секретаря Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні суду у м. Корюківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2019 року позивач звернулась до суду з даним позовом та просить: визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за АДРЕСА_3 . Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги аргументує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя не склалось, шлюб було розірвано.

За час шлюбу ними набуто спільне майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку. Враховуючи, що спірний житловий будинок та земельна ділянка набуті сторонами під час шлюбу, за грошові кошти, які є спільною сумісною власністю, то вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду для вирішення спору.

У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити позов.

У судове засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав про поділ майна та стягнення судового збору.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (позивач по справі) та ОСОБА_2 (відповідач по справі) «01» серпня 2009 року був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (додається).

У зв`язку з тим, що сімейне життя сторін по справі не склалося, позивачка 27.03.2019р. подала позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Справі присвоєно єдиний унікальний номер 736/523/19, а розгляд призначено на 13.05.2019р.

За час шлюбу ними набуто спільне майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку. Враховуючи, що спірний житловий будинок та земельна ділянка набуті сторонами під час шлюбу, за грошові кошти, які є спільною сумісною власністю, то вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду для вирішення спору.

На сьогодні позивач, спільної згоди щодо визнання права власності вищевказаним спільним сумісним майном з відповідачем не мають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Обставин, які можуть бути підставою відступити від засади рівності часток, сторони не навели.

Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 23 Постанови ПВС Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) АДРЕСА_3 та земельна ділянка за цією ж адресою з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку придбані сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі, та правочини здійснювались за згодою обох сторін, тобто суперечності вже виникли після здійснення всіх спільних дій. Тому на підставі вищевказаних норм, вказане майно, є їх спільною сумісною власністю подружжя, бо при вчиненні будь-яких дій, щодо нерухомості одним із членів сім`ї, вчиняється за згодою другого члена сім`ї і кожен з подружжя мав рівні права володіння користування і розпорядження спільним майном.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання права спільної сумісної власності подружжя на вищевказане майно є, законними та обргунтованими і підлягають задоволенню. Крім цього в разі визнання права власності кожного на Ѕ частину будинку, а подальшому можливого поділу його в натурі, а землеволодіння залишити за одним відповідачем, то позивач буде позбавлений користуватись своєю частиною цього будинку, господарських будівель та займатись обслуговуванням їх та веденням особистого господарства.

За таких підстав, дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевказане, слід визнати право власності кожного на Ѕ частину нерухомого майна, а саме: будинку і земельної ділянки, яке є їх спільним сумісним подружнім нерухомим майном.

Оскільки позов задовольняється на користь позивача, а позивач поніс витрати по сплаті судового збору і відповідач згоден про його відшкодування, тому ці витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 392 ЦК України, ст.ст. 60-61, 63, 69-71 СК України, п.п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на НОМЕР_3 (одну другу) частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ (одну другу) частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за АДРЕСА_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 951 (дев?ятсот п?ятдесят одну) грн. 46 коп. у повернення сплаченого судового збору.

Копію рішення надати сторонам по справі до відому.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя М. І. Чурупченко