Справа № 266/63/19
Провадження № 2/266/391/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9200 грн. та моральної (немайнової) шкоди в розмірі 2000 грн., завданої вчиненням кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно вироку ОСОБА_2 засуджено за вчинення відкритого викрадення майна (грабіж), а саме її золотим ланцюжком, вагою 13 грамів, 585 проби, вартістю 9620 грн.,чим спричинив позивачу матеріалу шкоду на вказану суму. Вказаний вирок набрав законної сили. Позивачу було відшкодовано лише частину матеріального збитку, що полягає у поверненні золотого ланцюжка лише довжиною 3,5 см, вагою 0,57 г., остання частина золотого ланцюжка або грошові кошти за відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_2 не були повернуті. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача їй завдано немайнових витрат, спричинених моральними стражданнями, які потягнули негативні зміни в її житті, а саме: переживання, побоювання вийти на вулицю щоб не зустрітися із кривдником. Вона постійно переживала емоційний стрес та вживала заспокійливі ліки. Ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду кримінального провадження вона цивільний позов не подавала, їй було відшкодовано лише частину матеріального збитку, що полягає у поверненні золотого ланцюжка лише довжиною 3,5 см, вагою 0,57 г., остання частина золотого ланцюжка або грошові кошти за відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_2 не були повернуті в добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалу суду від 08.01.2019р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено до СІ та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с.7)

У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву подав в якому вказав, що оскільки відбуває покарання то з позовом не згоден, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав.

Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. ОСОБА_2 вчинив злочин за наступних обставин: 03.09.2018 р. приблизно о 12 год. 20 хв. діючи умисно, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна з корисливих мотивів, знаходячись між будинками №11 та №9 по вул. Лавицького в Приморському районі м. Маріуполя, підбіг до раніше незнайомої йому жінки ОСОБА_1 та шляхом ривку з її шиї золотий ланцюжок та побіг у невідомому напрямку, чим відкрито заволодів вищевказаним золотим ланцюжком, вагою 13 грамів, 585 проби, вартістю 9620 гривень, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму. Крім того вироком суду речові докази: хрестик золотого кольору та частина ланцюжка золотого кольору, довжиною 3,5 см, вагою 0,57 г., які повернуті потерпілій ОСОБА_1 залишено останній за належністю. Зазначений вирок набрав законної сили 02.01.2019 року (а. с. 5).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити частково в сумі 9198,20 грн. ( 9620 грн. вартість золотого ланцюжка/13 г. вага =740 грн. за 1 г.; 13 г. вага ланцюжка -0,57 г. вага повернутої частини ланцюжка =12,43 г. *740 грн. =9198,20 грн.)

Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач отримала збитки в сумі 9620 грн., шкода в повному обсязі не відшкодована, тому позивач зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в її житті, а саме: переживання, побоювання вийти на вулицю без супроводу щоб уникнути зустрітися із кривдником до моменту коли він перебував на свободі, думки що такий інцидент може знову повторитися, переживала емоційного стресу та вживання заспокійливих ліків. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач.

Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди.

З огляду на це, враховуючи, що майнову шкоду відповідач заподіяв умисно, не вчинив жодних заходів щодо її відшкодування, вважаючи, що відбуття покарання є достатньою компенсацією потерпілій та виходячи із засад виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити повністю в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 704,80 за вимоги майнового характеру, та 704,80 за вимогу немайнового характеру.

Керуючись ст. ст. 12, 34, 81, 138, 141, 263, 265, 268, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної допомоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (іпн НОМЕР_2) 9198 (девять тисяч сто девяносто вісім) грн. 20 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та 2000 (дві тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Шишилін О. Г.