Ухвала

12 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 202/5000/17

провадження № 61-3050ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ? ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, третя особа ? ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 вересня 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Шкода Октавія» (власником є позивач ? ОСОБА_1), під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ», під керуванням водія ОСОБА_2

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Шкода Октавія». Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_2, про що свідчить постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року.

ОСОБА_1 зазначила, що загальна вартість матеріального збитку, завданого їй внаслідок ДТП складає 26 406,98 грн.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди їй була також завдана моральна шкода, яка полягала є душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням автомобіля, у певних життєвих незручностях, у необхідності звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, що вплинуло на стан її здоров'я. Розмір завданої моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює у розмірі 10 000,00 грн.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь на відшкодування матеріальної шкоди

26 406,98 грн, на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від

12 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 26 406,98 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від

12 червня 2018 року скасовано.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ? ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07 лютого 2019 року до Верховного Суду звернулася ОСОБА_1 із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2019 року та залишити в силі рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 червня

2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 202/5000/17 є відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 26 406,98 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100).

Дніпровським апеляційним судом справу № 202/5000/17 визнано малозначною та розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, постанову Дніпровського апеляційного суду від

24 січня 2019 року прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ? ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило