ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/774/18
Провадження № 22-ц/4820/1265/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Садік Н.Д.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №677/774/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником ОСОБА_2 , на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року (суддя Вознюк Р.В., повне судове рішення складено 03 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Красилівської державної нотаріальної контори Возна Валентина Борисівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачки, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

30 травня 2018 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір батька, а її баба ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина. Спадковим майном є житловий будинок із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . На час смерті спадкодавця вона була неповнолітньою і від спадщини не відмовлялася. Її мати як законний представник фактично отримала у володіння та користування належні померлій ОСОБА_5 речі домашнього вжитку. Спадкоємцем майна померлої був також її син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з матір`ю на час смерті. Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Належне йому майно заповів відповідачці. ОСОБА_1 10 лютого 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . Спадщина ОСОБА_5 належить у рівних частках їй та померлому ОСОБА_5 . Відповідачка не мала права на спадкування усього будинковолодіння.

Тому, позивачка просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2018 року, видане державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б. на ім`я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 Визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2018 року, видане державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б. на ім`я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не врахував, що прийняття спадщини можливе лише шляхом вчинення певних дій особою особисто. Зазначивши про фактичне прийняття спадщини законним представником позивачки, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки ОСОБА_3 такі вимоги не заявляла. Помилковим є висновок суду про те, що спірний будинок не відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Зазначене підтверджується листом Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області від 06 серпня 2018 року, виданої на підставі погосподарських книг. Крім того, суд визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину в цілому та визнав за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спадкового майна. Питання щодо іншої 1/2 частини спадкового майна залишилось невирішеним.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 визнав апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Cудом першої інстанції правильно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_3 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір ОСОБА_4 і баба позивачки ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина. Спадковим майном є житловий будинок із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Спадкоємцем ОСОБА_5 був її син ОСОБА_5 , який постійно проживав із матір`ю на час смерті та прийняв спадщину і в 1996 році звернувся із заявою до державної нотаріальної контори. 29 жовтня 1996 року ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкове майно грошова компенсація в розмірі 600 німецьких марок). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Належне йому майно заповів відповідачці. ОСОБА_1 10 лютого 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 .

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При задоволенні позову суд виходив з того, що позивачка прийняла спадщину, оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном. Спірний житловий будинок з господарськими будівлями є власністю спадкодавця. У зв`язку з тим, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли ОСОБА_3 і син ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане спадкоємцеві ОСОБА_5 ОСОБА_1 на усе майно, є незаконним.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону, на увагу заслуговують доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 (далі - ЦК України), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

За змістом ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК України) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній

нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину (ст. 560 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 (її законний представник) не подавали заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На думку колегії суддів, обставини фактичного вступу позивачки в управління або володіння спадковим майном не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

В силу ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Про доведеність факту прийняття спадщини, відкритої до 01 січня 2004 року, суд прийшов до висновку на підставі наданих ОСОБА_3 доказів - показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Проте, у матеріалах справи наявні документи, які спростовують показання свідків, а саме: довідки виконкому Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області від 11 грудня 2017 року №2308, із змісту яких вбачається, що після смерті ОСОБА_5 в фактичне управління та розпорядження спадковим майном вступили її діти ОСОБА_1 і ОСОБА_5 (а.с.46, 68).

Тому, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3 не надано належних, допустимих і достатніх доказів того, що її мати саме в її інтересах фактично вступила в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, судом безпідставно не прийнято до уваги докази відповідачки щодо належності житлового будинку по АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств - колгоспний двір, що впливає на обсяг спадкового майна.

Відповідно до довідки Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області від 06 серпня 2018 року №01-04/589, виданої на підставі відомостей погосподарських книг на 1986р.-1990р., 1991р.-1995р., витяги з яких наявні у матеріалах справи, дворогосподарство по АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору. Погосподарські книги містять відомості, що членами колгоспного двору були ОСОБА_5 і її син ОСОБА_5 (а.с.43-45).

На спростування зазначених відомостей позивачкою будь-яких доказів не надано.

Не спростовує належність домогосподарства до суспільної групи господарств - колгоспний двір видане ОСОБА_5 19 лютого 2001 року свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с.74) і видане на підставі нього ОСОБА_1 10 лютого 2018 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом у повному обсязі та визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкового майна немає.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

На підставі ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України документально підтверджені витрати відповідачки по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2114 грн 40 коп підлягають стягненню з позивачки.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Красилівської державної нотаріальної контори Возна Валентина Борисівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2114 грн 40 коп (дві тисячі сто чотирнадцять грн 40 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач/підпис/О.І. Талалай

Суддя/підпис/А.П. Корніюк

Суддя /підпис/І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай