МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа №521/6462/17
Номер провадження №2/521/283/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 4.04.2014 року, реєстровий номер 402, укладеного між відповідачами.

Обєктом спору є квартира № 3 за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 23, корпус 4.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що спірна квартира з 13.11.2001 року належала йому на праві приватної власності.

За договором, який оспорюється ОСОБА_4 стала власником квартири спірного майна.

Позивач стверджував, що вказаний договір купівлі-продажу майна є недійсним, оскільки при його укладенні ОСОБА_3 ввела в оману ОСОБА_4, навмисно не повідомивши останню про наявність арешту на спірне майно починаючи з лютого 2002 року, судовий спір з приводу квартири та наявний борг за комунальні послуги.

Підставою позову ОСОБА_2 визначив статтю 230 ЦК України вчинення правочину під впливом обману.

Такі вимоги позивач та його представник підтримали в процесі розгляду справи.

Позивач ОСОБА_2 в останнє судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи особисто (поштове повідомлення 367, отримане ним 3.12.2018 року).

Вирішуючи питання про можливість вирішення спору суд враховує принцип пропорційності цивільного процесу, строки розгляду справи, наявність у позивача двох представників як по довіреності так і адвоката ОСОБА_6, яка, зокрема, 27.09.2018 року просила суд відкласти розгляд справи, надавши час на ознайомлення зі справою, в судове засідання 8.11.2018 року безпідставно не зявилась, з матеріалами справи не знайомилась, жодних клопотань по суті спору не подавала, позивач та представник за довіреністю в судове засідання 8.11.2018 року також не зявились.

Окрім того, клопотання адвоката ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи в судовому засіданні 22.01.2019 року подано особисто адвокатом до канцелярії суду в день судового засідання через 46 хвилин після часу його призначення, обґрунтовано неможливістю явки самого позивача ОСОБА_2 в судове засідання, при цьому адвокат як представник позивача відповідно до ст.64 ЦПК України наділений всіма правами та обовязками сторони, які має належно виконувати, а обовязкова явка особисто позивача по справі судом не визнавалась.

За статтею 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вищевказане суд вважає зловживанням процесуальними правами з боку позивача, що з урахуванням предмету спору, доказів, наданих сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, строку розгляду справи, не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_4 в останнє судове засідання не з'явилась, в процесі розгляду справи позов не визнала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, повідомлялась про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, в процесі розгляду справи просив вирішити спір за його відсутності.

Дослідивши обставини справи та наявні докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

4.04.2014 року між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 корп. 4 в м.Одесі.

Як вбачається із тексту договору він у встановленому законом порядку нотаріально посвідчений (реєстровий номер 402).

При укладені договору нотаріусом встановлені особи сторін договору, перевірена їх дієздатність, належність продавцю ОСОБА_3 відчужуваної квартири.

Так, спірне майно належало продавцю на час укладення договору на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2014 року, реєстровий номер 227.

Право власності було зареєстровано за ОСОБА_3 31.01.2014 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 00, номер запису 4519934.

Після укладення договору, який оспорюється відповідач ОСОБА_4 зареєструвала право власності спірну квартиру, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 04.04.2014 року, реєстровий номер 5237522.

Вирішуючи спір суд враховує, що відповідно до загальних засад цивільного судочинства судом захищається порушене право особи, відповідно, позивач має бути носієм певного права, порушення якого обумовило звернення особи за захистом до суду.

Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за якою правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснено, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Критерії визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі суд визначає як :

1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором;

2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені;

3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Підставою застосування судом статті 230 ЦК України, яку ОСОБА_2 обрав підставою даного позову, а саме визнання правочину недійсним є навмисне введення однією стороною правочину другої сторони в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу).

Зазначене узгоджується із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, за якою одна сторона правочину, яка діяла під впливом обману повинна довести факт обману, наявність умислу в діях відповідача як другої сторони правочину, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману.

Із зазначеного вбачається, що цивільне законодавство нормативно визначає коло осіб у вказаній категорії справ, а саме, що ними повинні бути протилежні сторони правочину (у даному випадку продавець та покупець), доведення факту обману, наявність умислу в діях відповідача як другої сторони правочину.

Саме позивач як сторона правочину повинен довести умисел в діях відповідача та істотність обставин, у відношенні яких його ввели в оману, а також сам факт обману.

Так, вимоги закону, визначені статтею 230 ЦК України, обрані ОСОБА_2 як підстава позову не можуть бути застосовані до договору купівлі-продажу спірної квартири № 3 за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 23, корпус 4, укладеного між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 4.04.2014 року, реєстровий номер 402, оскільки позивач та відповідачі не повязані правовідносинами купівлі-продажу, що само по собі виключає встановлення судом доведеності факту обману, умислу в діях відповідачів, істотності обставин, тощо.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними.

Керуючись Главою 9 Розділу З ЦПК України, ст.ст.352, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст.352, 354 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 01.02.2019 року.