Справа № 504/2271/19
провадження №2/504/1791/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якій зазначила, що відповідачі по справі зареєстровані в житловому будинку, який належить позивачу на праві власності, але фактично не проживають ньому. Комунальні послуги відповідачі не сплачують. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надав до суду клопотання про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки в судове засідання не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комінтернівського районного бюро технічної інвентаризації від 15.08.2008 року, житловий будинок за реєстраційним номером 5402419, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину (ВКР №500645 від 02.08.2008 року) за заповітом видане Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстр № 2119.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №072767 від 11.10.2012 року ОСОБА_6 Кенжеканим є власницею земельної ділянки площею 0,0775 га., в межах згідно з планом, на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області Фьодоровим Є.А. від 12.03.2008 року №500, заяви посвідченої приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г. від 30.05.2012року № 365, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно довідки з місця проживання, склад сім`ї видану виконавчим комітетом Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області №375 від 20.06.2019 року, ОСОБА_4 є власницею будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані 3 члена сім`ї: ОСОБА_4 власник будинку, 1951 р.н., дата реєстрації: 21.05.1997 рік, ОСОБА_2 ОСОБА_7 , 1972 р.н., дата реєстрації: 06.07.2004 рік, ОСОБА_3 онук, 1997 р.н., дата реєстрації: 06.07.2004 рік.

Відповідно до акту про факт не проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , складеного депутатом Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області Січевої Н.В. в присутності власниці будинку та сусідів, при обстеженні було виявлено, що ОСОБА_3 за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає, сусіди його довгий час не бачили. Факт не проживання підтверджується відсутністю його речей та речей першої необхідності.

Згідно акту про факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , складеного депутатом Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області Січевої Н.В. в присутності власниці будинку та сусідів, при обстеженні було виявлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрована, але фактично не проживає, сусіди її довгий час не бачили. Факт не проживання підтверджується відсутністю її речей та речей першої необхідності.

Відповідно до ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386,391 Цивільного кодексу України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 Цивільного кодексу України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку(квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, таким чином виникнення права членів сім`ї власника будинку(квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 15,16, 386, 391 ЦК гарантовано власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

У відповідності до положень норм статей 16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. ( ст.391 Цивільного кодексу України )

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, підлягає задоволенню, оскільки позивачем надано достатньо доказів, які б дозволили дійти обґрунтованого висновку про те, що відповідачі дійсно без поважних причин не проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.358, 360, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров