ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2682/19 Справа № 185/9358/17 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що 11 жовтня 2005 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, ОСОБА_1 не виконав належним чином умови договору і станом на 23.11.2017 року має заборгованість по відсоткам у розмірі 10 907,92 грн.

Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 21 146,73 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взяті кредитні зобов'язання не виконує, позовні вимоги Банку не спростував, доказів того, що він належним чином виконував кредитні зобов'язання не надав, а тому на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам в сумі 10 907,92 грн..

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 року внесено виправлення до резолютивної частини вказаного рішення та замість речення "Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 11 жовтня 2005 року у розмірі 21146.73 гривень, яка складається з: 4994.46 грн. - заборгованість за кредитом; 14669.09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 983.18 грн. штраф (процентна складова)." зазначене таке речення "Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" суму заборгованості по відсоткам за договором б/н від 11.10.2005 року нарахована на прострочену заборгованість по кредиту за період з 23.11.2014 року по 23.11.2017 року у розмірі 10907,92 грн."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказане рішення суду та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що строк дії картки - до 10.2009 року, в цей період апелянт вказує, що виконав кредитні зобов'язання та сплатив 10 660,00 грн., останній платіж був здійснений 26 вересня 2009 року. Апелянт вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення із вказаним позовом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягуючи на його користь заборгованість по відсоткам, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та законності заявлених вимог. При цьому, суд зазначив, що відповідач взяті кредитні зобов'язання не виконує, позовні вимоги Банку не спростував, доказів того, що він належним чином виконував кредитні зобов'язання також не надав, а тому на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам в сумі 10 907,92 грн..

З вказаним висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ КБ "ПриватБанк" на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на факт укладення 11 жовтня 2005 року між ним та відповідачем кредитного договору. При цьому, на підтвердження укладання вказаного кредиту та виниклої кредитної заборгованості банк до позову надав: розрахунки заборгованості за договором б/н від 11 жовтня 2005 року, Умови та правила надання банківських послуг, які підписані лише Головою Правління Банку - А.В. Дубілетом та Заяву, де вказані анкетні дані відповідача та характеристика картки, а саме: кредитний ліміт, валюта, строк дії картки та базова відсоткова ставка.

В уточненій позовній заяві, Банк вказує, що відповідач взяті зобов'язання належним чином не виконав, розмір його простроченої заборгованості станом на 23 листопада 2017 року становить 4994,46 грн. та по відсоткам 10 907,92 грн..

Однак, врахувавши положення ст. 257 ЦК України просив стягнути з відповідача 10 907,92 грн. - заборгованість по відсоткам за період з 23 листопада 2014 року по 23 листопада 2017 року, оскільки розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказані доводи позивача колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не можуть бути задоволені, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 до ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, звернувся до суду з заявою, в якій просив застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовити йому у задоволенні позову (а.с.36-39).

З наданого позивачем Розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення кредитної заборгованості було здійснене 26 травня 2010 року, однак із даним позовом Банк звернувся лише в листопаді 2017 року, тобто з пропуском 3-річного строку позовної давності.

При цьому, колегія суддів не може взяти до уваги проплати від 31 серпня 2015 року, 08 жовтня 2015 року, 09 листопада 2015 року та 08 грудня 2015 року, оскільки вказані суми були здійснені в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" було стягнуто кредитну заборгованість в сумі 9 377,19 грн..

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що останній платіж було здійснено 26 травня 2010 року, а отже саме з цього часу позивач дізнався про порушення свого права, оскільки саме з цього часу виникла прострочка оплати платежів за кредитом, а з позовом до суду Банк звернувся в листопаді 2017 року, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст.267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», та відмовити у задоволенні позову.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення неправомірного рішення.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк".

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2400,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь держави судовий збір в розмірі 2400,00 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко