Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4863/18 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є.О.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/4863/18 за позовом ОСОБА_1 до Третьої Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року, яке ухвалене суддею Грубіяном Є.О. в м. Житомирі

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії державного нотаріуса Третьої Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області - Поліщука А.І. щодо винесення постанови від 11.12.2017 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зобов`язати видати відповідні свідоцтва.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті зазначених спадкодавців відкрилась спадщина на майно у вигляді земельної частки (паю) на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Позивач вчинила всі дії передбачені чинним законодавством України для успадкування зазначеного майна. Однак, нотаріусом безпідставно та у порушення законодавства прийнято постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Третьої Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 діяли вже норми ЦК України 2003 року. В зв`язку з тим, що ОСОБА_4 за час свого життя не склала заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, не мала чоловіка та дітей, мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , оскільки є сестрою ОСОБА_4 , яка в строки та в порядку передбаченому законом прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, до ОСОБА_3 , як спадкоємця, перейшли всі права та обов`язки спадкодавця з підстав передбачених ч.5 ст. 1268 ЦК України, в тому числі і право на спірну земельну ділянку (пай), про що свідчить довідка видана Третьою Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області, в якій зокрема вказано, що на підставі заяви матері апелянта заведена спадкова справа за №101. Також апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_6 , який прийняв спадщину на підставі рішення суду від 10.02.2002 року після смерті ОСОБА_2 , прийняв її незаконно. Крім того, з приводу насильницьких дій останнього щодо спадкодавиці проводиться досудове слідство. За таких обставин, на думку апелянта, у суду не було підстав для відмови у задоволенні позову.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який не з`явився в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кодня Житомирського району Житомирської області у віці 67 років померла бабка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Кодня Житомирського району Житомирської області у віці 71 року померла ОСОБА_2 , яка була рідною сестрою ОСОБА_5 (а.с.9).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до Третьої Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області звернувся ОСОБА_6 (а.с.105)

16 серпня 2001 року мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , також звернулась із заявою до Державної нотаріальної контори Житомирського району Житомирської області, в якій зазначила, що у порядку спадкової трансмісії приймає спадщину після смерті своєї тітки ОСОБА_2 (а.с.106).

Державний нотаріус Третьої Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області - Силіна Н.В. повідомила ОСОБА_3 про те, що її мати ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто раніше спадкодавця ОСОБА_2 В такому випадку спадкова трансмісія у відповідності до ст. 551 ЦК 1963 року не наступає. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року племінники, а заявниця є племінницею ОСОБА_2 , не входять до кола спадкоємцями ні першої, ні другої черги, а тому підстави видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину відсутні (а.с.109 зворот).

Крім того, судом встановлено, що заповіт ОСОБА_2 не складала.

Рішенням Житомирського місцевого суду Житомирської області від 10 січня 2002 року по справі №2-370 встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_2 та протягом шести місяців після її смерті, разом з нею проживав ОСОБА_6 (а.с.113).

В подальшому, ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на будинок та земельну ділянку, що в с. Кодня Житомирського району Житомирської області (а.с.118а).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Житомирі померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7, 8, 120 зворот).

15 листопада 2017 року ОСОБА_1 , яка є позивачем по даній справі написала заяву, завірену нотаріусом Євдокімовим Сергієм Михайловичем та адресовану усім компетентним органам про те, що вона прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки на момент її смерті проживала разом з нею. Остання, за життя прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак не оформила своїх спадкових прав (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована у кв АДРЕСА_1 (а.с.121 зворот).

Відповідно до Листа № 272 від 21 квітня 2017 року, сільського голови Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської вбачається, що до списків на отримання земельних паїв включена тільки ОСОБА_2 , яка отримала при житті сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 . ОСОБА_5 в списках на отримання земельних паїв не має, оскільки державний акт на право колективної власності був зареєстрований після смерті останньої (а.с.11).

Постановою держаного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Поліщук А.І. від 11 грудня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 у зв`язку із відсутністю інформації про коло зареєстрованих осіб на час смерті разом із ОСОБА_3 та не наданням оригіналу правовстановлюючого документу на згадуване майно (а.с.12).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 липня 2017 року у справі № 295/5781/17, встановлено факт родинних відносин ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 з її дочкою ОСОБА_1 . Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_3 та бабцею ОСОБА_1 (а.с.13,14).

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 30 березня 2018 року у справі № 278/2099/17 залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 до Житомирської районної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування у зв`язку із відповідним зверненням позивача (а.с.15).

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дії нотаріуса є правомірними, оскільки мати позивача ОСОБА_3 відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року не мала права на спадкування в порядку спадкової трансмісії після смерті свої тітки ОСОБА_2 , враховуючи ту обставину, що її мати ОСОБА_5 померла раніше своєї сестри ОСОБА_2 , крім того племінники згідно з нормами Цивільного Кодексу 1963 року не входили до кола спадкоємців за законом. Також судом було враховано ту обставину, що спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_6 , який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Такий висновок суду є обґрунтованим виходячи з наступного.

У відповідності з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ч.1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце

відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до п.4.12, 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Протягом встановленого строку заяви про прийняття спадщини до Третьої Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області подали ОСОБА_6 , якого рішенням Житомирського місцевого суду Житомирської області від 10 січня 2002 року по справі №2-370 визнано таким, що перебував на утриманні у ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 - племінниця ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 529, ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід і бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст.531 ЦК УРСР).

З наведеного вбачається, що племінники не входили до кола спадкоємців за законом згідно законодавства чинного станом на день смерті ОСОБА_2

Єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_6 , якому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.06.2002 року за №2-1262, яке є чинним та не скасованим.

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , із заявою про прийняття спадщини до Другої Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області звернулась її дочка ОСОБА_1 , позивач у даній справі.

При цьому остання просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 на земельну часту (пай), що знаходиться на території Кодянської сільської ради Житомирського району Житомирської області та належала ОСОБА_2 , посилаючи на те, що її мати ОСОБА_3 прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після смерті тітки - ОСОБА_2 в порядку спадкової трансмісії.

Відповідно до ч.1 ст. 551 ЦК УРСР 1963 року якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помре після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Разом з тим, як було встановлено під час розгляду справи, мати позивача ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 551 ЦК УРСР 1963 року не мала права на спадкування в порядку спадкової трансмісії після смерті свої тітки ОСОБА_2 , враховуючи ту обставину, що її мати ОСОБА_5 померла раніше своєї сестри ОСОБА_2 .

Отже ОСОБА_3 не мала права закликатись до спадкування після смерті своєї тітки ОСОБА_2 ні в порядку спадкової трансмісії, ні в порядку черговості за законом.

Крім того, за нормами ст. ст. 524, 534, 548 ЦК УРСР 1963 року спадкуванням є перехід належного спадкодавцю майна або його частини до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, до складу спадщини входять лише ті права та обов`язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Тому, не набуття права власності на нерухоме майно спадкодавцем не дає підстав для виникнення такого права у спадкоємців останнього.

Таким чином, оскільки мати позивача ОСОБА_1 не входили до кола спадкоємців за законом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , за своє життя не набула у встановленому законом порядку право власності на майно останньої, в тому числі і на земельну частку (пай), а тому до складу спадщини майно померлої ОСОБА_2 не входить і право на нього у позивача, як спадкоємця за законом після смерті матері не виникло, так як дане право є похідним від права самого спадкодавця.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про визнання неправомірними дії державного нотаріуса та зобов`язання останнього видати свідоцтво про право на спадщину на майно ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуючий Судді