Ухвала

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 756/5080/14-ц

провадження № 61-18641св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Заступник прокурора міста Києва,

відповідачі: Київська міська рада, ОСОБА_1 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 березня 2018 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Шебуєвої В. А., Оніщука М. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У квітні 2014 року Заступник прокурора міста Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, відновлення становища, яке існувало до порушення. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Заступник прокурора міста Києва посилався на те, що рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року №1099/3168 ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення Київської міської ради ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрований 29 квітня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02499. Згадана земельна ділянка належить до земель рекреаційного призначення і на ній законодавчо заборонена діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню її за призначенням, а також - діяльність, яка негативно впливає чи може вплинути на природний стан цієї землі. Проект землеустрою не погоджено природоохоронним органом, обов`язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки не проведена.Враховуючи викладене, Заступник прокурора міста Києва просив: визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1099/3168 «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_1 , зареєстрований 29 квітня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02499; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у розпорядження Київської міської ради земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2014 року у складі судді Андрейчука Т. В. позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1099/3168 «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_1 , зареєстрований 29 квітня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02499. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними. Спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель рекреаційного призначення, її цільове призначення у встановленому законом порядку не змінювалося, а тому при ухваленні рішення від 26 грудня 2009 року № 1099/3168 Київською міською радою допущено порушення вимог статті 20 Земельного кодексу України. Проект відведення спірної земельної ділянки погоджений Головним управлінням екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який не відносився до органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (нинішня назва - Міністерство екології та природних ресурсів України), а також не було здійснено обов`язкову державну експертизу проекту відведення земельної ділянки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник нового власника спірної земельної ділянки ОСОБА_2 - адвокат Бенескул Артур Васильовичподав апеляційну скаргу.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 березня 2018 року апеляційну скаргу представникаОСОБА_2 - адвоката Бенескула А . В. задоволено частково. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2014 року скасовано, провадження у справі закрито. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відкриваючи провадження у справі, місцевий суд залишив поза увагою те, що незалежно від статусу відповідача справи, в яких позивачем є орган державної влади, зокрема прокурор міста, підсудні окружним адміністративним судам. Оскільки позивачем у цій справі є Заступник прокурора міста Києва, який діє в інтересах держави, то пред`явлений позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У квітні 2018 року Заступник прокурора міста Києва подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 березня 2018 року і залишити в силі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2014 року.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що спір у цій справі стосується права власності фізичних осіб на земельну ділянку, яке підтверджується державним актом на право власності, тобто є приватно-правовим. Висновок апеляційного суду про застосування до спірних правовідносин правил суб`єктної юрисдикції та необхідність розглядати спір в порядку адміністративного судочинства помилковий, оскільки в даному випадку прокурор діяв як самостійний позивач, а не здійснював представництво інших осіб. Судом апеляційної інстанції не враховано, що вимоги про скасування державного акта про право власності на спірну земельну ділянку не заявлялися. Суд безпідставно взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, наведений у постанові від 26 січня 2018 року у справі № 810/2509/17.

У травні 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бенескул А. В. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, посилаючись на те, що скарга є безпідставною. Висновок апеляційного суду про закриття провадження у справі правильний, оскільки у спірних правовідносинах заступник прокурора в силу наданих йому повноважень є посадовою особою органу державної влади, тобто суб`єктом владних повноважень. Будь-які вимоги до набувача спірної земельної ділянки не пред`явлені, тому наявний спір між суб`єктами владних повноважень (прокуратурою та Київською міською радою) з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління землями територіальної громади.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з місцевого суду.

22 серпня 2018 року справа № 756/5080/14-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду

Позиція та висновки Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Враховуючи, що судове рішення у цій справі оскаржується Заступником прокурора міста Києва з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції, справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостої статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом Заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, відновлення становища, яке існувало до порушення, за касаційною скаргою Заступника прокурора міста Києва на постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 березня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик