Справа № 462/3155/19
УХВАЛА

17 травня 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати недійсним договір про надання траншу № SME0002720 від 30.08.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк»; визнати недійсним договір іпотеки від 30.08.2007 року № SMERS0048/1, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ /ЛТД/ фірма «Борніт»; визнати недійсним договір іпотеки № SMERS0048/2 від 30.08.2007 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір поруки № № SMERS0048/3 від 30.08.2007 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 ; застосувати до сторін наслідки недійсності правочину реституцію.

16.05.2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на іпотечне майно, а саме нежитлову будівлю механічну майстерню загальною площею 316,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заяву мотивує тим, що на час звернення до суду з позовом банк надіслав позивачеві повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Враховуючи наведене, банк може оформити право власності на предмет іпотеки до вирішення справи по суті, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та надані докази, вважаю, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 4 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, незалежно від настання строку виконання зобов`язань за основним договором, у випадку, зокрема, невиконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором.

Як убачається зі змісту заяви про забезпечення позову, єдиною метою застосування даних заходів є недопущення реалізації іпотекодержателем ПАТ «Альфа-Банк» їх прав на іпотечне майно.

За таких обставин, приходжу до висновку, що накладення арешту на майно призведе до порушення прав іпотекодержателя, що є неприпустимим згідно із зазначеними нормами законодавства, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.151-153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:

Оригінал ухвали.