Справа № 510/2385/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.19 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку по вул.. Миру, 7 в с. Орлівка Ренійського району Одеської області після смерті батька ОСОБА_3 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, крім того прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, інший спадкоємець спадщину не прийняв, звернувся із завою про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки. Пізніше, 12.09.2018 р. позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі у підготовче судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_4, помер 17.11.2017 р.; свідоцтво про народження ОСОБА_5, батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_6; рішення Ренійського районного суду Одеської області від 18.07.2017 р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, прізвище після розірвання шлюбу «Лупу»; технічний паспорт на житловий будинок по вул.. Мира № 7 в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, самочинних споруд не має, власник ОСОБА_4К.; витяг з рішення № 2-XXII сесії Орлівської сільської ради від 06.07.1994 р. про приватизацію ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,15 для будівництва та обслуговування житлового будинку; довідка Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 31.05.2018 р., із якої вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 разом з ним мешкала донька ОСОБА_8; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.07.2018 р., згідно якої спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена 10.05.2018 р.; нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 на користь доньки ОСОБА_1; свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, прізвище дружини після укладення шлюбу «Киркєлан»; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 16.11.2017 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по вул.. Мира № 7 в с. Орлівка Ренійського району Одеської області.

За життя ОСОБА_4. заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є: донька спадкодавця ОСОБА_1, яка є позивачкою по справі та дружина ОСОБА_2, яка є відповідачкою по справі.

У встановлений законодавством строк, позивачка звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19.07.2018 р., у звязку з чим 10.05.2018 р. заведена спадкова справа № 109/2018. Також позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 31.05.2018 р.. Іншим спадкоємець першої черги ОСОБА_2 нотаріально відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки, про що свідчить заява, яка міститься у матеріалах справи.

Пізніше, 12.09.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, її було відмовлено, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що за життя спадкодавець не встиг зареєструвати своє право власності у відповідності до вимог закону. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги відмовилась від прийняття спадщини.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19.07.2018 р. та шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 31.05.2018 р., яка міститься в матеріалах справи. Інший спадкоємець першої черги відмовилась від прийняття спадщини, про що свідчать нотаріально посвідчена заява.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч. 1 ст. 1269 ЦКУкраїни, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї (відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 7 по вул.. Миру в с. Орлівка Ренійського району Одеської області з надвірними будівлями, що в цілому складається із: літ. «А» - житловий будинок, літ. «а» - льох, літ. «а1» - прибудова, літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай, 1,2 огорожа, 3- споруда, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,15 га, виділеній ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель рішенням першої сесії Орлівської сільської ради XXII скликання № 2- XXII від 06.06.1994 р..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін