Провадження №2/155/51/19
Справа №155/1557/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати в порядку спадкування за законом його право власності на земельну ділянку згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 14 вересня 1995 року, як на спадкове майно померлого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і який прийняв спадщину після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, однак не оформив своїх спадкових прав.

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_4 Після смерті діда спадщину прийняв батько позивача ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом, однак своїх спадкових прав не оформив так як ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті останнього спадкоємцем за законом першої черги є позивач, який прийняв спадщину. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

Позивач, ОСОБА_1, в заяві до суду просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Документами про родинні відносини стверджується, що ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою державного нотаріуса від 05 жовтня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 було відмовлено.

Довідкою Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області від 29 березня 2018 року №165 стверджується, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями за законом є його син ОСОБА_2 та онук ОСОБА_1 Останній прийняв спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, ОСОБА_4 належала земельна ділянка відповідних розмірів.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14 січня 2019 року, спадкова справа після померлого ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, не заводилася.

З спадкової справи після померлого ОСОБА_3 видно, що від імені ОСОБА_1 до державної нотаріальної контори надходила відповідна заява про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_4, прийняв спадщину,

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_3, прийняв спадщину.

За змістом ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

А тому суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за законом першої черги право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 14 вересня 1995 року, як на спадкове майно померлого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і який прийняв спадщину після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, однак не оформив своїх спадкових прав..

Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податкового кодексу України.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.527, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за законом першої черги за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 14 вересня 1995 року, як на спадкове майно померлого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і який прийняв спадщину після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, однак не оформив своїх спадкових прав.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Голова Горохівського районного суду Адамчук Г.М.