Справа № 464/4394/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2960/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Чорної С.З. від 02 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на дітей, -

в с т а н о в и л а :

рішеннямСихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано [стягувати] з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН-НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН-НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 а) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. у розмірі по 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто 06.08.2018, і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН-НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) 704,80 грн. судового збору в дохід держави. В решті позовних вимог - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вважає рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що після розірвання шлюбу в 2013 році діти проживають разом з нею та перебувають на її матеріальному утриманні. Вказує на те, що для надання належного утримання дітям, апелянт змушена працювати у м. Львові, відтак орендувати квартиру, оплачувати комунальні послуги, отже нести додаткові витрати на організацію свого життя та своїх неповнолітніх дітей. Вказує, що прикладає максимум зусиль для надання дітям можливості розвивати здібності та підвищувати свій культурний рівень, зокрема діти відвідують Клуб Лева за програмою «Вперед до зірок». Відтак для виступів дітям потрібно шити одяг, забезпечувати їх доїзд та ін. Крім цього, зазначає, що відповідно до довідок сімейного лікаря від 03.08.2018 року дітям поставлено діагноз «часто хворіючи дитина», що вимагає додаткових коштів для лікування дітей та здійснення профілактичних заходів. Зазначає, що твердження відповідача про те, що він надає кожних три місяці грошові кошти на відпочинок в Єгипті та Карпатах є безпідставними та спростовуються копіями закордонних паспортів. Вказує на те, що один раз у серпні 2018 року відповідач надав кошти на дорожні витрати дітям для поїздки за кордон.

В судове засідання відповідач не з'явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що вказаний учасник справи повідомлявся про час та місце її розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що його інтереси у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника відповідача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також, усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 180, 192 СК України, ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про Державний бюджет на 2018 рік» та задовольняючи позов частково виходив з того, що, - із свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 виданого 07.09.2007 Корчинською сільською радою Радехівського району Львівської області та серії НОМЕР_3 виданого 26.04.2012 Корчинською сільською радою Радехівського району Львівської області відповідач є батьком неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, відтак, зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 09.02.2015 було вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4., в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 24.11.2014 року і до досягнення ними повноліття. З представлених суду документів вбачається, що після прийнятого судом рішення від 09.02.2015 змінилося матеріальне становище позивача, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дітьми, до яких зокрема входять витрати на харчування, навчання, купівлі одягу та взуття, додаткові витрати у зв?язку із відвідуванням шкільного закладу, спортивних гуртків, тощо. Крім того, слід звернути увагу на те, що прожитковий мінімуми для різних категорій населення на 2018 рік в Україні також змінився на підставі Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» та істотно переважає ті суми аліментів, які на даний час нараховується на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд врахував, стан здоров?я дитини, вік та потреби на її утримання пов?язані з навчанням та розвитком її здібностей (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік»), матеріальне становище позивачки, яка не працює, стан її здоров'я, матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, стан його здоров'я, соціальний та матеріальний стан та прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., на кожну дитину щомісячно, нарахування яких слід здійснювати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Позивачка ОСОБА_2 звернулась в Сихівський районний суд м.Львова з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просила ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно для кожної дитини, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову, вказувала на те, що фактично після розірвання шлюбу у 2013 році, діти постійно проживають із нею, відтак п'ять років вона сама піклується про стан їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.Вказує на те, що діти підростають та потребують більше коштів на придбання одягу, взуття та інших важливо необхідних речей. Сума коштів у розмірі 1000 грн. на двох дітей навіть на 1/4 не покриває витрат на їх утримання. На даний час позивачка сама не в змозі повністю забезпечити дітей всім необхідним і вважає, що обов'язок по утриманню спільних дітей повинен бути покладений і на батька.Відповідач працездатний, проте розмір та джерело його доходів не відоме. Позивачка також вважає, що він має можливість надавати належне матеріальне утримання дітям, але не проявляє такого бажання.При народженні дітей у відповідача виникли батьківські обов'язки і з того часу існує правовий зв'язок між ними.Виходячи із вказаних норм законодавства, приймаючи до уваги те, що неповнолітні діти проживають разом із позивачкою, а сума аліментів в розмірі 500 грн. на дитину є недостатньою для їх нормального харчування, лікування, навчання та догляду, позивач вважає, що є всі підстави для збільшення розміру аліментів та призначення їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину.Добровільної згоди про матеріальне забезпечення дітей між позивачем та відповідачем не досягнуто.

За ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов'язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції станом на час постановлення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів даної справи, рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року зобов'язано стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, жительки АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 24.11.2014 року і до досягнення ними повноліття.

Вказане рішення набрало законної сили, не скасоване та виконується.

Із позовної заяви, також, вбачається, що позивачка, як на підставу зміни розміру аліментів, зокрема, посилалась на те, що діти підростають, потребують більше коштів на придбання одягу, взуття та інших важливо необхідних речей. Сума коштів у розмірі 1000 грн. на двох дітей навіть на 1/4 не покриває витрат на їх утримання; діти часто хворіють та потребують коштів на лікування.

Судом правильно встановлено, що після прийнятого судом рішення від 09.02.2015 змінилося матеріальне становище позивачки, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дітьми, до яких зокрема входять витрати на харчування, навчання, купівлі одягу та взуття, додаткові витрати у зв?язку із відвідуванням шкільного закладу, спортивних гуртків, тощо, що збільшує відповідно витрати позивачки на утримання дітей та відповідно погіршує її матеріальне становище.

Крім того, судом правильно враховано, що прожитковий мінімуми для різних категорій населення на 2018 рік в Україні змінився на підставі Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» та істотно переважає ті суми аліментів, які на даний час нараховуються на утримання дітей.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що ОСОБА_6 відвідує Клуб Лева за програмою «Вперед до зірок» (Договір про надання послуг за програмою «Вперед до зірок» від 16.03.2017р. а.с. 12-13), крім цього з жовтня 2018 року діти відвідують Творчу школу «Павла Табакова», що підтверджується Договором про надання послуг №БН від 05.10.2018р. (а.с.41-43). Що відповідно додатково свідчить про збільшення витрат для позивача на утримання дітей, розвитку їх здібностей.

Вказане, а саме збільшення видатків для позивача на утримання дітей свідчить про зміни у її майновому стані та, як вбачається із наведеної вище ст. 192 СК України, - дійсно є однією із можливих підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються, зокрема, за рішенням суду.

Крім цього, даних про надання коштів відповідачем на утримання дітей сторін, окремо (додатково) від коштів, які стягаються за рішенням суду, - немає, як немає і даних про зміну матеріального стану відповідача чи даних про наявність у нього утриманців чи будь-яких даних, що свідчили б про неможливість сплати ним аліментів на утримання доньок сторін у більшому розмірі ніж визначено рішенням суду.

Враховуючи вказане, а саме те, що на батьків покладено рівні обов'язки щодо утримання дітей; те, що сторони проживають окремо та діти сторін проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, судом правильно враховано прожитковий мінімум для дітей відповідного віку станом на момент постановлення рішення та розмір стягнутих судом аліментів становить більш як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Що стосується доводів скарги то такі правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зміна розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на час розгляду справи апеляційним судом не може бути самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Що стосується доказів про зміну стану здоров'я дітей, то такі теж судом апеляційної інстанції до уваги братись не можуть оскільки не були предметом дослідження суду першої інстанції та позивачкою не наведено доводів про обставини, що унеможливлювали б подання таких при розгляді справи у суді першої інстанції, якими не слід вважати зайнятість позивачки. Крім цього, у випадку зміни таких обставин, які мають значення для розгляду такої категорії спорів позивачка не позбавлена права на подання іншого позову про зміну розміру аліментів.

Крім цього, про відсутність підстав для скасування рішення суду свідчить і наведені позивачкою дані про її доходи (біля 10 тис. грн. в місяць) та орієнтовні видатки на утримання дітей - біля 5 тис. грн. на обох дітей в місяць, що, також, зважаючи на відсутність даних про доходи відповідача свідчить про правильне визначення розміру аліментів на час ухвалення рішення з відповідною індексацією відповідно до закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують , а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра