Справа № 583/4534/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Сидоренка Р.В.,

за участю секретаря Шаміладзе В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті,

встановив:

30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем її чоловіком ОСОБА_3, який помер 08.11.2007, на час відкриття спадщини за адресою: вул. Кащеєва, 2, с. Нове, Охтирський район, Сумська область. Свої вимоги мотивує тим, що 08.11.2007 помер її чоловік ОСОБА_3, з яким вона проживала разом, постійно до дня його смерті по вул. Кащеєва, 2, с. Нове, Охтирського району. Під час шлюбу її чоловік на підставі договору купівлі продажу від 08.12.1992 придбав квартиру АДРЕСА_1 б, м. Тростянець. Оскільки вона постійно проживала разом з чоловіком та була його дружиною, то вважала, що прийняла спадщину. В літку 2018 року їй стало відомо, що оскільки її місце реєстрації м. Тростянець, а чоловік зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, то факт їхнього спільного проживання потребує встановлення в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просять справу розглянути без участі представника сільської ради. З позовними вимогами згодні, їх підтримують.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 пояснила, що після одруження із ОСОБА_3 вони проживали ІНФОРМАЦІЯ_2. У 1992 році чоловік отримав квартиру в м. Тростянець, де вони в подальшому стали проживати разом з дітьми. В 2003 році вона з чоловіком переїхали проживати до матері останнього в село ОСОБА_4, а діти залишилися проживати в квартирі. Вчасно до нотаріальної контори не звернулася, оскільки вважала, що автоматично прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 їхня рідна матір. Їх тато ОСОБА_3 та їхня матір завжди проживали разом, вели спільне господарство в с. Нове по вул. Кащева, 2, Охтирського району.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач її сусідка по квартирі в м. Тростянець. Зазначила, що ОСОБА_1 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з чоловіком. В м. Тростянець приїжджали в гості до дітей.

Суд заслухавши думку позивача та її представника, свідків, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 28.07.1979 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 332443 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БП № 073066, ОСОБА_3 помер 08.11.2007 (а.с. 7).

За життя на підставі договору від 08.12.1992 ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 б, м. Тростянець (а.с.10, 11).

З довідки виданої 16.10.2018 виконкомом Олешнянської сільської ради Охтирського району, вбачається, що ОСОБА_3 на момент смерті 08.11.2007 був зареєстрований сам за адресою: вул. Кащеєва, 2, с. Нове Охтирського району, але фактично проживав із дружиною ОСОБА_1, яка за вказаною адресою зареєстрована не була. В сільській раді заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувся (а.с. 9).

Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу від 30.10.2018 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 б, м. Тростянець (а.с.8)

Згідно інформації наданої 28.11.2018 Охтирською районною державною нотаріальною конторою за № 863/01-16, після смерті ОСОБА_3, який помер 08.11.2007 до нотаріальної контори не зверталися спадкоємці із заявами про прийняття та/або відмову від спадщини, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувався (а.с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до вимог ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Виходячи із змісту пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт, про встановлення якого просить позивач має для неї юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 Проте, в зв'язку з реєстрацією місця проживання позивача та спадкодавця за різними адресами та відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в нотаріальному порядку.

За вказаних обставин, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 133, 141, 239, 258, 259, 263- 265, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, місце реєстрації: вул. Маршала Рибалка, 2 б, кв. 1, м. Тростянець) із спадкодавцем її чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 08 листопада 2007 року, на час відкриття спадщини за адресою: вул. Кащеєва, 2, с. Нове, Охтирський район, Сумська область.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Сидоренко

Повний текст судового рішення складено 05.02.2019.