Справа № 496/2341/19
Провадження № 4-с/496/10/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.

заявника ОСОБА_1

приватного виконавця Гамбаль О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександра Євгеновича,

В С Т А Н О В И В

Заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. від 19.02.2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №58168309.

Свої вимоги мотивує тим, що 16.03.2017 року Біляївським районним судом Одеської області по справі №496/5868/15-ц було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 381143,49 грн. 22.01.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. було відкрите виконавче провадження №58168309 з виконання вказаного виконавчого листа. Не переконавшись у тому, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець Гамбаль О.Є., 19.02.2019 року виніс постанову про арешт його коштів, якою наклав арешт на його зарплатний картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», внаслідок чого з лютого 2019 року він не може отримати свою заробітну плату і не має за що утримувати сім`ю та сплачувати аліменти на утримання дитини, що порушує його конституційні права на оплату праці.

Заявник у судовому засіданні свою скаргу підтримав і просив її задовольнити. При цьому пояснив, що внаслідок накладення приватним виконавцем арешту на його заробітну плату він не має можливості забезпечувати себе та свою сім`ю. Розмір його заробітної плати становить 10000 грн. Він має двох малолітніх дітей, а його дружина перебуває в декретній відпустці. На даний час він оскаржує рішення суду про стягнення з нього заборгованості. Після оголошення перерви у судовому засіданні заявник до судового засідання не з`явився.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Е. в судовому засіданні скаргу не підтримав. При цьому пояснив, що на його адресу надійшла заява представника банку про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого 22.01.2019 року ним було відкрито виконавче провадження і зроблені відповідні запити з метою виявлення належного майна боржника та відкритих на його ім`я банківських рахунків. «ПриватБанк» повідомив про відкриті рахунки і 19.02.2019 року ним було накладено на них арешт. Крім цього, було звернено стягнення на іпотечну квартиру та передано її на реалізацію, але її не було реалізовано. Внаслідок оскарження боржником рішення суду про стягнення з нього заборгованості, виконавче провадження на цей час зупинено. Після оголошення перерви у судовому засіданні приватний виконавець до судового засідання не з`явився.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши заявника, приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0037/74/64727 від 04.09.2006 року, яка станом на 30.10.2015 року становить 16395 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 375510,83 грн.

З оглянутого виконавчого провадження вбачається, що 16.03.2017 року по вказаній справі Біляївським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист, який представником банку було пред`явлено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є.

Постановою ВП №58168309 приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є 22.01.2019 року було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №496/5868/15-ц.

З матеріалів виконавчого провадження та листа приватного виконавця Гамбаль О.Є. вбачається, що після відкриття виконавчого провадження на адресу боржника було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58168309, але воно повернулось на адресу приватного виконавця.

В подальшому, з метою виявлення належного боржнику на праві власності майна та відкритих рахунків в банківських установах, приватним виконавцем були направлені відповідні запити.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, було встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці АТ «Райффайзен банк Аваль».

В подальшому постановою приватного виконавця про арешт майна боржника від 19.02.2019 року у виконавчому провадженні № 58268309 було накладено арешт на все майно в межах суми стягнення за виконавчим документом. Інформація про арешт була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Після чого приватним виконавцем було проведено опис майна та передано пакет документів для проведення електронний торгів з реалізації зазначеної квартири.

Після направлення запитів, АТ КБ «ПриватБанк» повідомив приватного виконавця про наявні відкриті рахунки у боржника.

Приватним виконавцем також було з`ясовано, що ОСОБА_1 офіційно працює.

Приватним виконавцем ОСОБА_2 на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову № 58168309 від 19.02.2019 року, якою накладено арешт на всі рахунки відкриті, на ім`я ОСОБА_1 у AT КБ «Приватбанк».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 7 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В силу положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до довідки відділення АТ КБ "ПриватБанк" про відкриття зарплатного рахунку на ім`я ОСОБА_1 відкрито зарплатний рахунок НОМЕР_1 .

При перевірці відрахувань до Пенсійного фонду приватним виконавцем було з`ясовано, що боржник працює, та отримує заробітну плату.

Отримавши відповідь з «Приват Банку» про наявні відкриті рахунки боржника, приватним виконавцем не було перевірено, на який рахунок надходить заробітна плата, і було накладено арешт на всі рахунки.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, а ч. 4 вказаної статті передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 10 Конвенції «Про захист заробітної плати» від 01.07.1949 року №95, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання

працівника і його сім`ї.

Відповідно до 1 протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною 17.07.97 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Ч. 2 ст. 451 ЦПК України, передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи те, що приватним виконавцем при накладенні арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_1 не з`ясовано, чи є вони коштами отриманими як заробітна плата та накладено на них арешт у повному обсязі, чим було порушено ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 10 Конвенції «Про захист заробітної плати» від 01.07.1949 року №95 та 1 протокол до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною 17.07.97 року позбавивши ОСОБА_1 коштів для існування, а тому постанова про арешт коштів боржника від 19.02.2019 року у виконавчому провадженні ВП №5816809 підлягає скасуванню в частині накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк», що належить ОСОБА_1 ..

В іншій частині скарги, щодо скасування арешту на інші рахунки ніж заробітна плата ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України, ст. ст. 18, 48, 52, 56, 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 10 Конвенції «Про захист заробітної плати» від 01.07.1949 року №95, 1 протоколом до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною 17.07.97 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову у виконавчому провадженні № 58168309 приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. від 19.02.2019 року про арешт коштів боржника, що знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк» та відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

В іншій частині скарги ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра