_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
Єдиний унікальний номер справи 666/6865/15ц Головуючий у першій інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/819/859/19 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Херсон

Справа № 666/6865/15ц

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя (суддя - доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Приходько Л.А.,

секретар: Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 666/6865/15ц за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2019 року, у складі судді Майдан С.І., повний текст рішення складений 13.03.2019 року

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектороцентраль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 і користується послугами централізованого опалення, що надаються позивачем, однак свого обов`язку по внесенню плати за спожиті послуги відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 26313 грн 25 коп. за період з 01.12.1996 року по 01.12.2015 рік.

Посилаючись на викладене позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2012 року по 01.11.2015 рік в сумі 13118 грн 06 коп., та 607 грн 17 коп. судових витрат, понесених по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду, ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу на відсутність між сторонами даного спору будь-яких договорів про надання послуг, а також на те, що в даній квартирі проживає два співвласники, а тому інший співвласник також зобов`язаний оплачувати спожиті послуги щодо централізованого опалення, однак позивач не заявив до нього позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи викладені в апеляційній скарзі підтримала повністю, просила рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Уповноважений представник Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» І. Є. Єрашов в судовому засіданні апеляційного суду доводів апеляційної скарги не визнав, вважав їх необґрунтованими, а тому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач надав послуги з централізованого опалення, у приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає та зареєстрована ОСОБА_1 .

Як вбачається з наявного у справі розрахунку заборгованості, яким позивач обґрунтовує свої вимоги до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, цей борг утворився за період з 01.12.1996 року по 01.11.2015 року та складає 26313 грн 25 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обов`язку відповідачки оплачувати спожиті нею комунальні послуги та наявної у неї заборгованості з відрахуванням боргу за період з 01.12.1996 року по 01.12.2012 рік, оскільки вимоги позову про заборгованість за вказаний період знаходяться поза межами трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між сторонами у цій справі пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово - комунальних послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги».

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи та наданого відповідачкою під час апеляційного розгляду справи свідоцтва про право власності на житло від 22.07.1993 року, вбачається, що ОСОБА_1 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач до вказаної квартири подає теплову енергію, а відповідач її отримує, однак оплату за спожиті послуги не проводить в результаті чого має заборгованість, яка утворилась за період з 01.12.1996 року по 01.12.2015 рік., що підтверджується довідкою - розрахунком.

Позивач звернувся до суду 23.12.2015 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявила про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України в редакції чинній на час ухвалення рішення, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення правовідносин у період з 01.12.1996 по 01.01.2004 рік) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно з ч.1ст.80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

Ураховуючи зазначені положення законодавства, зважаючи на те, що відповідачка фактично користувалася наданими позивачем послугами з централізованого опалення, однак їх оплату не проводила, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті комунальні послуги в межах трирічного строку позовної давності та стягнув заборгованість у розмірі 13118 грн 06 коп. за період з 01.12.2012 року по 01.11.2015 рік.

Відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, якщо він фактично користувався ними.

Таку правову позицію було викладено Верховним Судом України у постанові від 30.10.2013 року у справі 6-59 цс 13, у постанові від 20.04.2016 року № 6-2951 цс15.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність договірних відносин між сторонами у справі до уваги прийматися не можуть.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що позивач надавав послуги неналежної якості, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачка зверталася до позивача з претензіями щодо неякісного надання послуг у спірний період, оформлених відповідно до вимог закону, не було надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Посилання відповідачки на те, що квартира АДРЕСА_1 має ще одного власника, не позбавляє її обов`язку нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий Л.В. Базіль

Судді В.В. Бугрик

Л.А. Приходько

Повне судове рішення складено 16 вересня 2019 року

Головуючий Л.В. Базіль