Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа153/557/19

Провадження2/153/154/19-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, в якій просила усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється власником будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 листопада 2018 року. У даному будинку зареєстрований відповідач, брат її покійного чоловіка. Зазначила, що вона самостійно сплачує комунальні послуги та інші витрати на утримання будинку за відповідача, хоча він не проживає уже понад 25 років. Оскільки з 1995 року ОСОБА_2 не проживає по місцю реєстрації, його речі у квартирі відсутні, житлово-комунальні послуги не сплачує, то вважає, що він не потребує житла. Факт не проживання ОСОБА_2 по місцю реєстрації підтверджується актами, складеними у присутності сусідів від 29.11.2017, 13.02.2018, 20.04.2018. Зазначила, що зняти відповідача з реєстрації не може, так як їй не відомо де він перебуває, і місце його проживання їй також не відомо. Вказала, що хоча вона і являється власником будинку, однак немає змоги повноцінно ним користуватися. Вважає, що оскільки відповідач не проживає у будинку із 1995 року, то він втратив право користуватися цим житлом.

24 квітня 2019 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 20 травня 2019 року на 09 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві - строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Відповідач відзив не подав.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Інші процесуальні дії у справі: 24 квітня 2019 року відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення судового засідання на 20 травня 2019 року на 09 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 листопада 2018 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №143837989 від 02.11.2018 встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є спадкоємцями майна ОСОБА_5 , а саме - 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що розташований по АДРЕСА_2 та 1/8 частки відповідно).

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 03 березня 1992 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 15 листопада 2016 року судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ямпіль Вінницької області помер чоловік позивачки ОСОБА_5 .

Із паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 виданого 24 грудня 2003 року судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Із витягів із домової книги судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.01.2018 №05-13/47 судом встановлено, що до зареєстрованих членів сім`ї позивача ОСОБА_1 входять ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (син), та ОСОБА_4 (син).

Із акту комісії в складі депутата Ямпільської міської ради та сусідів встановлено, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє будинком, і дійсно в належному їй будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Проте, відповідач не проживає у вказаному будинку протягом тривалого часу, а саме з 1995 року, не веде спільне господарство. Окрім того відповідач не є членом сім`ї позивача.

Тобто, відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з нею і ведуть з нею спільне господарство, та на даний час він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача і будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами спору не укладалось.

У зв`язку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачеві ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном.

За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №74 від 16.04.2019 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідачів у сумі 768 гривень 68 копійок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 258, 263, 264, 265, 266, 274-279 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 29, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК УРСР, Конституцією України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у користуванні житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , власником якого вона являється, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 68 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий Т. В. Гаврилюк