Провадження № 2/161/117/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря Петрової В.О.,

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №161/18209/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов обґрунтовує тим, що 03 серпня 2003 року у відділу реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 У шлюбі в подружжя народилися діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Подружні відносини між ними фактично припинились, хоча вони і проживають разом. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе. З огляду на наведене, просить шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвати. Стягувати з ОСОБА_3 на її користь кошти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, зокрема, на утримання ОСОБА_4 2 5000 грн., ОСОБА_5 2 000 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні.

На підставі ухвали суду від 10 січня 2019 року провадження у справі зупинено, у звязку з наданням сторонам строку для примирення.

11 лютого 2019 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем. Разом з тим, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей вказав, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2 000,00 грн. на утримання кожної дитини щомісячно.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 3 серпня 2003 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 839 (а.с.5).

У сторін в шлюбі народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом установлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, разом не проживають, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

За термін, наданий судом для примирення, сторони вказали, що не примирилися.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, сторонам надався строк на примирення, однак подружжя не примирилося.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що діти проживають разом з матірю, позивачкою по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дітей не досягнуто. Відповідач не подав суду відомостей про власний стан здоровя, матеріальний стан, отже є працездатним.

Як вбачається із довідки про доходи від 27.12.2018 року ОСОБА_2 працює швачкою у ТОВ «Жасмін Лінжері», за період з січня 2018 року по листопад 2018 року їй нарахована заробітна плата в розмірі 54 592,39 грн. (а.с. 21).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, сторін, а також їх матеріальне становище.

Таким чином, з врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення аліментів, а в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за вимогу про розірвання шлюбу.

Керуючись т. 2, 4, 12, 13, 19, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 80, 110, 112, 180- 183, 191 СК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Воробей) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 03 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 839 розірвати.

Неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 залишити проживати разом із матірю ОСОБА_2.

Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, в твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: 43000, м. Луцьк, вул. Лисенка, буд. 4, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: 43000, м. Луцьк, вул. Лисенка, буд. 4, ідентифікаційний код НОМЕР_2.

Повне судове рішення

складено 12.02.2019 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_1