РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року м. Рівне

Справа № 559/2474/18

Провадження № 22-ц/4815/1210/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Хилевича С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2

розглянув у письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 9 липня 2019 року в складі судді Ральця Р.В., проголошене в 14 год. 08 хв. в м. Дубно, дата складання повного судового рішення-17.07.2019 р.,

в с т а н о в и в:

12 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів.

Позов мотивований тим, що за час перебування його у шлюбі з відповідачкою, у них народилося троє дітей, на яких він рішенням Дубенського міськрайонного суду від 3.08.2016 року зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі по 650грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Мати дітей неодноразово залишала їх на нього на тривалий час, однак стягнення аліментів з нього не припиняла, виконавче провадження не зупинялось. Вважає, що в порядку ст.1212 ЦК України сплачені ним кошти у сумі 21450грн., як безпідставно набуті, мають буди йому повернуті відповідачкою шляхом задоволення його позову судом.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 9 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що не підлягають поверненню в порядку ст.1212 ЦК України безпідставно набуті аліменти, які сплачені позивачем добровільно. Доказів проведення ним рахункової помилки чи недобросовісності з боку ОСОБА_2 не встановлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим в зв`язку з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи.

Звертає увагу на те, що суд необґрунтовано не взяв до уваги надані ним докази, які стверджують факт проживання та перебування протягом року на його утриманні дітей на яких він позивачці сплатив аліменти в сумі 21450грн., чим проігнорував норми ч.1 ст.179 СК України. Вважає, що отримані аліменти ОСОБА_2 використала не за цільовим призначенням, у власних цілях та діяла недобросовісно.

Доводить, що позивачкою не спростовані обставини, викладені ним у позові, що свідчить про підставність його вимог. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, його позовні вимоги задовольнити в повному об`ємі.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачкою не поданий.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Частинами першою, другою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом вірно встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_5 -ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_8-ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю. За рішенням Дубенського міськрайонного суду від 3.08.2016 року на користь відповідачки з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 650 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15.06.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 19.10.2016 р. (а.с. 5-8).

У період з 1 вересня 2017 року по 28 липня 2018 року діти знаходились на утриманні батька.

Вбачається, ОСОБА_1 на користь стягувачки за цей період на утримання дітей сплачено аліменти у сумі 21450 грн. (11місяців х1950). Докази про те, що отримані кошти витрачені останньою не на дітей в матеріалах справи відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно послався на положення статті 1215 ЦК України та керувався висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.01.2019року, справа № 753/15556/15-ц, відповідно до якого, за ст.1212 ЦК України зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач у встановленому законом порядку у період з 1 вересня 2017 року по 28 липня 2018 року ставив питання про припинення стягнення з нього аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_2 Кошти за вказаний період сплачені ним на виконання рішення суду, яке не скасовано та/або стягнення по якому у встановленому порядку не припинено. Недобросовість ОСОБА_2 в отриманні цих коштів не встановлена, а позивачем в ході розгляду справи цей факт не доведений, а тому немає підстав вважати, що грошова сума, яку просить стягнути позивач є безпідставно набутою.

Оскаржуване судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ухвалено із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для скасування відсутні, тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, то понесені ним витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1152,6грн. слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст. ст. 1212,1215 ЦК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 9 липня 2019 року залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1152,6грн. віднести на рахунок ОСОБА_3 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення ухвалено та виготовлено 17.09.2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.