Ухвала

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 607/10529/17

провадження № 61-16459ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, відшкодування майнової

та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом

до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом: зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати камери відео спостереження

у будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати споруду, що перешкоджає ОСОБА_1 користуватися криницею біля будинку

АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

27 673, 51 грн у відшкодування майнової шкоди та 5 тис. грн завданої моральної шкоди; заборону ОСОБА_2 здійснювати мийку належного йому автомобіля в недозволених місцях за адресою

АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 27 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник також просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, зазначаючи, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано нею 01 серпня 2019 року.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Заявник оскаржує судові рішення, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог, у тому числі і про відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 32 673, 51 грн за недоведеністю, оскільки ОСОБА_1 , не довела завдання їй шкоди ОСОБА_2 через обмеження доступу

до спірної криниці, потрапляння стічних вод після миття автомобіля

на її земельну ділянку та не надала доказів на підтвердження створення перешкод у користуванні криницею та таємного стеження зі сторони відповідача.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума відшкодування майнової та моральної шкоди є такою, що станом на 01 січня 2019 року

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі І Загальних положеннях ЦПК України, то її дія поширюється й на стадію касаційного провадження.

Враховуючи складність справи, мотиви судових рішень, якими відмовлено

у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії у зв`язку із їх недоведеністю, а також розмір позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ця справа підлягає віднесенню до категорії малозначних внаслідок своєї незначної складності з позиції застосування норм матеріального

і процесуального права та майнового критерію.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі

слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2019 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 18 квітня 2019 року та постанови Тернопільського апеляційного суду

від 17 липня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, відшкодування майнової

та моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников