КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5144/2019 Головуючий у 1 інстанції - Ярмола О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 Після її смерті залишилась земельна ділянка площею 2,744га, про яку позивачу стало відомо лише в 2016 році.

Позивач вказувала, що все своє майно ОСОБА_4 подарувала дочці ОСОБА_2 ще за життя. А про існування земельної ділянки позивачу не було відомо до 2016 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання додаткового строку на прийняття спадщини - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що основна маса спадкового майна, а саме, будинок із господарськими спорудами, були подаровані спадкодавцем ОСОБА_4 позивачу ще за життя, у 2008 році, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 27.12.2008 року.

Проте, про наявність у спадкодавця - матері позивача ОСОБА_4, права власності на земельну ділянку позивач довідалась лише у 2016 році, випадково знайшовши у будинку спадкодавця акт про право власності на земельну ділянку.

Для повного, об'єктивного розгляду справи, місцевим судом було витребувано від Фермерського господарства «Довіра Я» інформацію щодо земельної ділянки розміром 2.744 Га, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 та на даний час перебуває в оренді у ФГ «Довіра Я».

Згідно зазначеної інформації, кошти за оренду даної земельної ділянки з 2016 року отримувала ОСОБА_2 - донька власниці ділянки.

Вказує, що місцевий суд дійшов помилкового висновку, що вказана інформація спростовує пояснення позивача, що їй було невідомо про земельну ділянку до 2016 року, а навпаки, підтверджує її пояснення.

За таких обставин, ОСОБА_2 не зверталась до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, внаслідок чого пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності у неї об'єктивних, непереборних або істотних труднощів, які б перешкоджали їй звернутися протягом шести місяців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 Також, позивач не надав суду доказів про поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.9).

ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений Узинською міською державною нотаріальною конторою, 10 серпня 2000 року за реєстровим номером 1-3230 на ім'я ОСОБА_2.

Як убачається із свідоцтва про народження ОСОБА_2, яка до реєстрації шлюбу носила прізвище ОСОБА_2, є дочкою померлої ОСОБА_4 (а.с.6).

Спадкова справа після померлої ОСОБА_4 не відкривалась. Позивач не приймала спадщину після померлої матері.

Державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що позивач не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.12, 22).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Частиною першою та третьою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 більш ніж на два роки.

Причини пропуску позивачем цього строку зводяться до незнання про наявність у спадкодавця на праві власності земельної ділянки, площею 2,744 га, розташованої за адресою: Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області.

Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

При розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, потрібно перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені причини як окремо, так і у сукупності не можуть визнаватись об'єктивними перешкодами, труднощами, які позбавили позивача будь - якої можливості своєчасно дізнатись про наявність спадкового майна, а після отримання такої інформації - звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до передбаченого законом порядку для реалізації своїх спадкових прав.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини немає правових підстав, оскільки зазначені ним обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач несвоєчасно дізнався про наявність у спадкодавця спадкового майна, не можуть вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 викладений правовий висновок, згідно з яким у разі, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про наявне майно спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Підстав відступати від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах судова колегія не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: