Справа №487/2619/19 Суддя суду першої інстанції - Кузьменко В.В.
Провадження №22-ц/812/927/19 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лисенко П.П.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через його представника ОСОБА_3 , на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва, постановлену 05 квітня 2019 року о 8 год.50 хв. під головуванням судді Кузьменка В.В. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за поданням заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Заводський ВДВС м.Миколаїв) про тимчасове обмеження керівника боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2019 року заступник начальника Заводського ВДВС м.Миколаїв звернувся до суду із вказаним поданням, яке обґрунтовував наступним.

На виконанні Заводського ВДВС м.Миколаїв перебуває зведене виконавче провадження №44607303 стосовно боржника ТОВ «Телец-ВАК». Загальна заборгованість перед стягувачами: ГУ ДФС у Миколаївській області, ПАТ «Кредитпромбанк», ТОВ «Фінанс Траст Груп», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 становить 6 482 845,34 грн.

Державний виконавець вказував, що протягом здійснення виконавчого провадження ним здійснено всі необхідні дії для виконання судових рішень та рішень інших органів: накладено арешти на майно боржника, грошові кошти у банківських установах та касі із обов`язком надання інформації про їх кількість. Однак, ТОВ «Телец-ВАК» зазначене ігнорує і ухиляється від виконання рішень, відкриваючи нові рахунки у банках, де здійснює рух коштів.

Посилаючись на зазначені обставини, державний виконавець просив на підставі п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України тимчасово обмежити керівника боржника ТОВ «Телец-ВАК» ОСОБА_1 . у праві виїзду за межі України, а також при перетині кордону тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та міста Севастополя без вилучення паспортного документу, до виконання ним своїх зобов`язань, покладених судовими рішеннями.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 квітня 2019 року подання державного виконавця задоволено.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Телец-ВАК» ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями та рішеннями інших органів, а тому наявні підстави для тимчасового обмеження керівника підприємства Валєєва А.К . у праві виїзду за межі України, в тому числі при перетині ділянки, яка межує з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказував, що судом першої інстанції не встановлено факт ухилення підприємства від виконання рішення суду, оскільки боржником періодично відбувалося погашення боргових зобов`язань, що мало наслідком закриття виконавчих проваджень. Крім того, ОСОБА_1 зазначено, що положеннями чинного законодавства передбачається можливість обмеження у праві виїзду за межі України лише фізичної особи, яка є боржником. З огляду на зазначені обставини, на думку апелянта, відсутні підстави для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положення пункта 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, передбачають право державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Така ж норма містилася у статті 377-1 ЦПК України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року.

З 15 грудня 2017 року набрали чинності норми Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 р.

Стаття 441 цього Кодексу регламентує, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статті 8, 19 Конституції України проголошують, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до цього, суд має свою діяльність організовувати виключно дотримуючись закону, тобто точно дотримуватися норм процесуального права і застосовувати до певних правовідносин норми матеріального права.

Стаття 10 ЦПК України, в якій закріплено принцип верховенства права та законодавство, відповідно до якого суд вирішує справи, визначає, що у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Заводського ВДВС м.Миколаїв перебуває зведене виконавче провадження №44607303 стосовно боржника ТОВ «Телец-ВАК». Загальна заборгованість перед стягувачами: ГУ ДФС у Миколаївській області, ПАТ «Кредитпромбанк», ТОВ «Фінанс Траст Груп», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 становить 6 482 845,34 грн.

Державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження здійснював необхідні дії для виконання судових рішень та рішень інших органів: накладав арешт на майно боржника, грошові кошти у банківських установах та касі із обов`язком надання боржником інформації про їх кількість.

Проте, ТОВ «Телец-ВАК» заборгованість повністю не погасило, періодично відкривало нові банківські рахунки у різних банках після накладення державним виконавцем арештів на відомі йому рахунки.

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника цього товариства ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його положеннями п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Суд першої інстанції погодився з доводами державного виконавця, застосувавши до ОСОБА_1 . вказані обмеження.

Однак, такий висновок суду не відповідає вимогам законодавства, оскільки з 15 грудня 2017 року у правовому акті вищої юридичної сили - Цивільному процесуальному кодексі України у порівнянні з Законом України «Про виконавче провадження», відсутнє право суду застосовувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України щодо керівників боржника - юридичної особи.

За такого, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні подання.

Оскільки ухвала скасована, то відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України з Заводського ВДВС м.Миколаїв підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити заступнику начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Щербатюку Антону Ігоровичу у задоволенні його подання про тимчасове обмеження керівника боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та перетині кордону з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Стягнути з Заводського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

П.П. Лисенко

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.