441/1486/18 2/441/121/2019
04.02.2019 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Яворської Н .І.,
за участю секретаря - Цап І.М.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право користування житлом,
05.09.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності на вказану домоволодіння набуте на підставі договору купівлі продажу від 17.09.2014, що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4
У цьому будинку зареєстрований, але фактично не проживає ОСОБА_3.
Зазначає, що відповідач жодного дня не проживав по місцю реєстрації, а з моменту одруження з 2012 року проживає у будинку дружини. До житла не навідується, не несе жодних витрат по утриманню його будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, у будинку відсутні будь які його особисті речі, одяг, документи, втратив будь який зв»язок із спірним житлом. Між тим, прописка ОСОБА_3 у житловому будинку обмежує права позивача як власника, вона не може розпоряджатися нерухомістю, а тому не бажає, щоб відповідач був зареєстрований чи проживав в належному їй будинку.
Просила суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області.
Позовні вимоги представником позивача підтримано в судовому засіданні. Не заперечує щодо прийняття заочного рішення. Додатково пояснив, що ОСОБА_3 у вказаному будинку не проживає більше трьох років, ним не цікавляться, не сплачує комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відмовляється.
Відповідач до суду не з»явився, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та дату судового засідання шляхом оголошення на сайті суду (а.с.32)
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.
Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.
Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2, позивач у справі, є власником житлового будинку №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26911753 від 17.09.2014 (а.с.6) на підставі договору купівлі продажу від 17.09.2014, що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №756 (а.с.7-8)
Актом обстеження фактичного проживання ОСОБА_3 №39 від 25.06.2018, комісії Великолюбінської селищної ради (а.с.12) встановлено, що у будинку №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області дійсно зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично за даною адресою не проживає на протязі трьох років, про що стверджують сусіди ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Згідно записів в будинковій книзі та відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в житловому будинку №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області з 17.12.2014 року (а.с.16-22, 25).
Відповідно до копії довідки про склад сім»ї, виданої Великолюбінською селищною радою Городоцького р-ну Львівської обл. від 25.06.2018 № 458 (а.с.5) видно, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідач ОСОБА_3 у спірному будинку, який належить позивачу з 2012 року не проживає, речей особистого вжитку та документів відповідача у житловому будинку немає, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.
Суд залишає судовий збір за позивачем, оскільки про таке просив представник позивача в судовому засіданні.
На підставі ст.391 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 12-13, 258, 259, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 - задовольнити.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено «11» лютого 2019 р.

СуддяОСОБА_7