Справа № 703/1811/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Литвин Г.Т.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 червня 2003 року постановою Смілянського міського суду з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання доньки Анастасії в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року встановлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році, відтак, визначений судом розмір аліментів в частині 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян значно менший 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, просила винести рішення яким стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що його довіритель від сплати аліментів встановлених відповідно до постанови Смілянського міського суду не ухиляється, сплачує такі в повному обсязі. Крім того, зазначив, що на даний час має іншу родину, де також повинен утримувати дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відтак, сплачувати аліменти у більшому розмірі, враховуючи отримувану ним ще й мінімальну заробітну плату останній не матиме змоги. Вказав також, що вимога позивача про збільшення розміру аліментів не необґрунтована та не підтверджена належними доказами, відтак у задоволенні такої просив відмовити.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що постановою Смілянського міського суду від 25 червня 2003 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 17 червня 2003 року до повноліття дитини (а.с. 6).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_4 31 грудня 2005 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Чемерис» (а.с. 8).

Згідно довідки про отримання аліментів №15.5-32/7593 від 5 червня 2018 року ОСОБА_1 отримувала від ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини згідно виконавчого листа виданого Смілянським міським судом в розмірі: січень 2018 року 700 гривень, лютий 2018 року 950 гривень, березень 2018 року 4500 гривень, квітень 2018 року 1000 гривень, травень 2018 року 1000 гривень та червень 2018 року 1000 гривень (а.с. 9).

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, змінено мінімальний розмір аліментів.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично ставить питання не про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а просить привести їх розмір у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року.

Згідно із абз. 4 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Статтею 182 СК України та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» не передбачено, що зміна законодавства, яке регламентує визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, зокрема, збільшення цього розміру, є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень або для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Крім того, суд звертає увагу, також на те, що частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, платник аліментів, перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6,має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7, дружину, яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також хвору матір ОСОБА_8, яка, згідно довідки Київської міської клінічної лікарні №280 від 25 січня 2019 року потребує стороннього догляду внаслідок перенесеного інсульту. Крім того, відповідачем надано довідку з місця роботи про доходи за 2018 рік з якої не вбачається, що матеріальний стан платника покращився.

Натомість позивачем будь-яких доказів на предмет зміни майнового стану суду не надано, відтак суд приходить до висновку що вимоги останньої є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та до задоволення не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 182, 192 СК України, ст.ст.11, 76, 81, 259, 263-265,273,354,430 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом 30 днів з моменту отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Відповідно до «Перехідних Положень» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 4 лютого 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, жителька АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3.

Головуючий О.П.Опалинська