Номер провадження: 22-ц/813/1635/19
Номер справи місцевого суду: 500/504/17
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 500/504/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- ОСОБА_4,

- відповідачі - 1) товариство з обмеженою відповідальністю «Горлан», 2) ОСОБА_5,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльська міська рада Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Горлан», ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльська міська рада Одеської області, про визнання права власності,за апеляційною скаргою адвоката Воронкова Володимира Олексійовича - представника ОСОБА_5 на ухвалуІзмаїльського міськрайонного суду Одеської області, постановлену у складі судді Жигуліна С.М. 12 липня 2018 року, про забезпечення позову,

встановив:

У лютому 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а. с. 1 - 5).

У доданій до позову заяві про забезпечення позову ОСОБА_4 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити реєстрацію вказаної квартири в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.Також просить накласти арешт на 3/100 частин нежилих приміщень, які знаходяться за адресою АДРЕСА_3, приміщення XIII, загальною площею 18 (вісімнадцять) кв. м., яке належить ОСОБА_7 (а. с. 35 - 36).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2018 р. клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 та на частини ізольованих підвальних приміщень місце для стоянки НОМЕР_1, площею 18 кв. м. (6м. х 3м.), яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3

Заборонено проведення зміни права власності на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_2 та частини ізольованих підвальних приміщень місце для стоянки НОМЕР_1, площею 18 кв. м. (6м.х3м.), яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_3

Воронков В.О. - представник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального.

Апелянт вказує, що відсутні ризики можливого невиконання рішення суду. Суд не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення. Суд не дослідив належним чином докази на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову, помилково встановив неіснуючу загрозу невиконання рішення суду.

Воронков В.О. - представник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу. Просив задовольнити вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на безпідставність апеляційної скарги.

Інші особи у судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, баланс інтересів учасників справи у її розгляді, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників, які не з'явилися у судове засідання.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши виділені матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду (а. с. 38).

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до позовної заяви (а. с. 1 - 6) вимогами позовної заяви є - визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 та частину ізольованих підвальних приміщень місце для стоянки НОМЕР_1 площею 18 кв. м. (6м.х3м.), яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки з наданих позивачем доказів дійсно вбачається наявність спору між сторонами відносно права власності на вищенаведене нерухоме майно. Якщо не буде накладено арешт на вищевказане нерухоме майно, існує ймовірність його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Викладені обставини, ураховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки предметом даного спору є правомірність реєстрації права власності на нерухоме майно, яке може бути відчужене іншим особам до вирішення справи по суті, що утруднить чи зробить неможливим виконання майбутнього судового рішення, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про необхідність забезпечення позову.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_4 до суду з позовом до відповідачів свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом спору є правомірність реєстрації права власності на нерухоме майно, накладення арешту на це майно є співмірним заявленим позовним вимогам.

Разом з тим колегія суддів вважає недоцільним забезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності на спірне нерухоме майно, так як позов забезпечено шляхом накладення арешту на це майно, а отже забезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності на спірне нерухоме майно не має сенсу. Фактично наслідкизабезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності на спірне нерухоме майно повторюють наслідки забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту відповідають положенням вищевказаних норм діючого процесуального законодавства та роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України. Висновки суду першої інстанції щодо забезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності являються недоцільними. Процесуальна дія щодо забезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності не має сенсу.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваної ухвали в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту є безпідставними. Апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з урахуванням недоцільності забезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності на спірне нерухоме майно.

Таким чином, апеляційної скарга Воронкова В.О. - представника ОСОБА_5 є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 374, п. 2 ст. 376 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішення судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції в частинізабезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності на спірне нерухоме майно постановлена з порушенням вищевказаних норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає в цій частині скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині. В решті ухвалу про забезпечення позову необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Воронкова Володимира Олексійовича - представника ОСОБА_5 - задовольнити частково.

УхвалуІзмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2018 року в частині забезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності на нерухоме майно щодо: 1) квартири АДРЕСА_1; 2) частини ізольованих підвальних приміщень місце для стоянки № НОМЕР_2, площею - 18 кв. м., яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом заборони проведення зміни права власності на нерухоме майно щодо: 1) квартири АДРЕСА_1; 2) частини ізольованих підвальних приміщень місце для стоянки № НОМЕР_2, площею - 18 кв. м., яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 відмовити.

В решті ухвалу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 квітня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова