Провадження №22-ц/812/502/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

4 квітня 2019 року м. Миколаїв

справа № 490/11412/17

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» про визнання іпотеки припиненою та зняття обтяжень нерухомого майна, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 4 грудня 2018 року під головуванням судді Гуденко О.А. у приміщенні цього суду, повний текст рішення складений 10 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ВіЕйБі БАНК») про визнання іпотеки припиненою та зняття обтяжень нерухомого майна.

ОСОБА_1 зазначала, що 26 грудня 2006 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі БАНК») було укладено кредитний договір № 1Ф-80, за умовами якого вона отримала 44 000 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту до 23 грудня 2016 року, зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 26 грудня 2016 року, за реєстровим № 2780, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., відповідно до умов якого передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. В цей же день накладено заборону відчуження предмету іпотеки до припинення дії іпотечного договору.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну М.А.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2015 року у справі № 490/8375/15-ц був частково задоволений позов ПАТ «ВіЕйБі БАНК»: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 162900 грн. 00 коп., розстрочено виконання рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, строком на 11 місяців рівними частинами щомісячно по 14809 грн. 12 коп., починаючи з 25 листопада 2015 року.

Як вказала позивач, після належного виконання нею вказаного рішення суду вона звернулась до відповідача із заявою про видачу довідки щодо відсутності заборгованості за кредитним договором та документів, необхідних для припинення обтяження іпотечного майна. Проте листом уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 5 жовтня 2016 року їй було повідомлено про наявність у неї станом на 3 жовтня 2016 року непогашеної заборгованості

Посилаючись на те, що забезпечене іпотекою зобов'язання за договором кредиту виконано у повному обсязі, а тому є припиненими і зобов'язання за договором іпотеки, ОСОБА_1 просила визнати такою, що припинена, іпотеку квартири № 42, по вул. Потьомкінській, 81/83 в м. Миколаєві, що виникла на підставі договору іпотеки від 26 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі БАНК» та нею; зняти заборону на відчуження даної квартири та скасувати записи, внесені до Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 26 грудня 2006 року з реєстраційним номером 4294715 від 29 січня 2007 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано такою, що припинена іпотека квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що виникла на підставі договору іпотеки від 26 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі БАНК» та ОСОБА_1 посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за реєстровим номером 2780. Знято заборону на відчуження зазначеної квартири та скасовано внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 26 грудня 2006 року за реєстраційним номером 4294715 та внесений до Державного реєстру іпотек запис про реєстрацію предмета іпотеки з реєстраційним номером 4417859 від 29 січня 2007 року. Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1280 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі БАНК», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалите нове рішення - про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначав, що судом не взято до уваги, що умовами Договору кредиту передбачено повернення кредиту в доларах США та встановлена черговість погашення зобов'язань. У зв'язку із зарахуванням коштів на погашення заборгованості за кредитним договором у валюті, в якій надавався даний кредит, коливанням курсу валют та розподіленням коштів у порядку передбаченої кредитним договором черговості заборгованість позивача так і залишається не погашеною у повному обсязі. Також, як вказав апелянт, при внесенні коштів на позичковий рахунок у призначенні платежу позивачка вказувала: «Внесення готівки для подальшого погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_1», однак якщо метою ОСОБА_1 було погашення заборгованості за рішенням суду необхідно було вказувати саме на це, внаслідок чого кошти були б розподілені згідно прийнятого рішення від 11 листопада 2015 року. За такого ПАТ «ВіЕйБі БАНК» вважало, що позивач своїм зверненням до суду про визнання іпотеки такою, що припинена, та зняття обтяження нерухомого майна ухиляється від повного повернення наданих кредитних коштів, а тому суд безпідставно задовольнив позов ОСОБА_1

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 - адвокат Мусулевський А.А., посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі аргументи відповідача не спростовують висновків суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «ВіЕйБі БАНК» - адвокат Піхотенко А.С., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивачки - адвокат Мусулевський А.А. - в судовому засіданні підтримав доводи і вимоги відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 26 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі БАНК») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1Ф-8О, відповідно до якого банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 44 000,00 доларів США, на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід'ємну частину цього Договору. Термін користування кредитом - до 23 грудня 2016 року. Плата за користування кредитом - 13,5 % річних.

22.09.2009 року, 22.10.2009 та 30.11.2011 року сторонами були укладені Додаткові договори №№ 2, 3 і 4 до вищевказаного Кредитного договору.

У якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 26 грудня 2006 року ОСОБА_1 уклала з Відкритим акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» іпотечний договір, за яким передала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_2. Вказаний договір того ж дня було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. та зареєстровано у реєстрі за № 2780 (а.с. 22-25).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо зазначеної квартири 26.12.2006 року за реєстраційним номером 6577571 зареєстровано обтяження у вигляді заборони на відчуження та за реєстраційним номером 4294715 зареєстровано заборону відчуження до припинення дії договору іпотеки, за реєстраційним номером 4417859 зареєстрована іпотека за вищевказаним договором іпотеки (а.с. 27-28).

22 вересня 2009 року сторонами був укладений договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки від 26.12.2006р. (а.с. 26).

29 липня 2015 року Банком на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості протягом 30 днів (а.с. 10-11).

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_1 вказаної вимоги в серпні 2015 року ПАТ «ВіЕйБі БАНК» звернулось до неї із позовом про стягнення заборгованості в розмірі 201 546 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 8 963,03 доларів США, заборгованості по процентам - 501,92 доларів США, штрафу - 2 511 грн. 95 коп. (а.с. 7-9).

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 листопада 2015 року у справі № 490/8375/15-ц позов ПАТ «ВіЕйБі БАНК» був частково задоволений: зменшено пеню до 500 грн. та зменшено розмір заборгованості відповідно до наданої ОСОБА_1 квитанції від 26.10.2015 р. про часткове погашення боргу, що не була врахована позивачем при зверненні до суду із позовом. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 162 900 грн. 00 коп., розстрочено виконання рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, строком на 11 місяців рівними частинами щомісячно по 14 809 грн. 12 коп., починаючи з 25 листопада 2015 року (а.с. 12-13).

Вказане рішення суду було добровільно і своєчасно виконано ОСОБА_1, що підтверджується наданими позивачкою квитанціями (а.с. 14-19).

Зі змісту відзиву ПАТ «ВіЕйБі БАНК» на позов вбачається, що відповідач визнає факт перерахування позивачкою коштів в розмірі 162 910грн. за період виконання рішення суду з 25 листопада 2015 року по 15 вересня 2016 року.: 25.11.2015 року - 15 000грн.; 25.12.2015р. - 15000 грн.; 25.01.2016р. - 15 000грн.; 25.02.2016р. - 15 000грн.; 25.03.2016 р. - 14 050грн.; 25.04.2016р. - 14 810грн.; 26.05.2016р. - 14 810грн.;. 23.06.2016р. - 14 810грн.; 25.07.2016р. - 14 810грн.; 25.08.2016 р. - 14 810грн.; 15.09.2016р. - 14 810грн.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до положень частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 6.2.1. укладеного сторонами іпотечного договору встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення дії кредитного договору. Згідно пункту 9.3. іпотечного договору цей договір діє до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

Змінивши в порядку частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «ВіЕйБі БАНК» пред'явив позичальнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове повне повернення позики, процентів та неустойки, належних кредитору, станом на 6 серпня 2015 року. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 листопада 2015 року у справі № 490/8375/15-ц такі вимоги ПАТ «ВіЕйБі БАНК» були частково задоволені та визначений розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на час ухвалення рішення у загальному розмірі 162 900 грн. 00 коп.

Отже, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, то у ПАТ «ВіЕйБі БАНК» відсутні підстави нараховувати проценти після серпня 2015 року.

Вказане узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі№ 444/9519/12.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов'язання вважаються припиненими.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості - зобов'язання за кредитним договором припиняється.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином судом оцінені, дійшов правильного висновку про те, що позичальник ОСОБА_1 (яка також є і іпотекодавцем) належним чином виконала свої зобов'язання за кредитним договором №1Ф-8О від 26 грудня 2006 року у зв'язку з фактичним повним та своєчасним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з неї всієї суми заборгованості за цим договором, у зв'язку із чим таке зобов'язання припинилось на підставі статті 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16 та Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 203/6007/16-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 6-118цс16.

З матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 зверталась до Банку із заявою про надання їй довідки щодо відсутності кредитної заборгованості з метою зняття заборони на відчуження іпотечного майна. Проте листом від 05.10.2016 року ПАТ "ВіЕйБі Банк" повідомив позивачку, що станом на 03 жовтня 2016 року по кредитному договору " 1Ф-8о від 26.12.2006 року у неї існує несплачена заборгованість, яка складає: по кредиту - 3160,82 доларів США, по відсоткам - 57,45 доларів США, штраф за несвоєчасне плогашення кредиту - 3115,62 грн. (а.с. 20, 21).

В суді першої інстанції ПАТ "ВіЕйБі Банк" обґрунтовував наявність вказаної заборгованості тим, що перераховані ОСОБА_1 в період з 25 листопада 2015 року по 15 вересня 2016 року кошти у гривнях зараховувалися Банком на погашення заборгованості за кредитним договором у доларах США за курсом валют на час надходження коштів та з розподіленням коштів у порядку передбаченої кредитним договором черговості.

Між тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів Банку щодо наявності у ОСОБА_1М, кредитної заборгованості з огляду на таке.

Так, у справі № 490/8375/15-ц ПАТ «ВіЕйБі БАНК» відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.12.2006р. № 1Ф-80, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме 201 546 грн. є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 листопада 2015 року позов ПАТ «ВіЕйБі БАНК» був частково задоволений та визначений розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 162 900 грн. 00 коп.

Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов'язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц. Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 347/1561/15.

За такого є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що до теперішнього часу ОСОБА_1 має кредитну заборгованість, оскільки перераховані нею в період з 25 листопада 2015 року по 15 вересня 2016 року кошти Банк правомірно зарахувував у доларах США за курсом валют на час надходження коштів із розподіленням їх у порядку передбаченої кредитним договором черговості.

Той факт, що при внесенні коштів на позичковий рахунок у призначенні платежу позивачка не вказувала, що це є погашенням заборгованості за рішенням суду, не є підставою для зарахування Банком цих коштів у вищевказаний спосіб, а тому такі посилання апеляційної скарги не можна вважати обґрунтованими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що позивачка виконала свої кредитні зобов'язання у повному обсязі, тому кредитне зобов'язання припинилося, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов'язання за договором, таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України.

З огляду на викладене, є вірним висновок суду першої інстанцій про наявність правових підстав для визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором.

З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є взаємопов'язаними та такими, що випливають одна з одної, то суд також правомірно задовольнив решту позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги ПАТ «ВіЕйБі БАНК» про відсутність підстав для визнання іпотеки припиненою та зняття обтяження іпотечного майна не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

За такого, відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

____________________________________________

Повний текст постанови складено 9 квітня 2019 року