Справа № 492/2063/18
УХВАЛА

про повернення позовної заяви у звязку з невиконанням

ухвали про залишення позовної заяви без руху

08 лютого 2019 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

До Арцизького районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Предявлена позовна заява в силу ч. 1 ст. 185 ЦПК України ухвалою суду від 14 грудня 2018 року була залишена без руху, оскільки була подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи . Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Однак таких відомостей позовна заява ОСОБА_1 не містила.

В порушення вищезазначених вимог, позивачем в позовній заяві не була зазначена ціна позову з якої розраховується судовий збір по справі. Так, позивач, викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимог, не зазначив та не додав до позову доказів належності йому нерухомого майна, зазначеного у позові, доказів звернення до відповідних органів за захистом своїх порушених прав.

Крім того, позивачем до позовної заяви не були додані докази вартості зазначеного у позові нерухомого майна, з якої розраховується ціна позову та сплачується судовий збір по справі.

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, а також підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

П. п. 6, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зобовязують позивача зазначити у позовній заяві відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязків досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Однак таких відомостей позовна заява ОСОБА_1 не містила.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення звязку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 зазначеного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2018 році з 01 січня встановлений у розмірі 1 762,00 гривні.

Отже, за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 704 гривні 80 копійок та не більше 8 810 гривень 00 копійок.

Позивачем до позову не було надано документів на підтвердження сплати судового збору, та не було зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зазначаємо, що порядок звернення до суду за судовим захистом регулюється нормами ЦПК України. Позивач має дотримуватись цих норм процесуального закону.

При цьому належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору - згідно наданих Пленумом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснень у постанові № 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах ".

Разом з тим, при предявлені позову позивачем не було надано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Для усунення недоліків позовної заяви судом був установлений строк в десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху від 14 грудня 2018 року, та розяснено, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Як вбачається з довідки на поштовому конверті, який повернуто на адресу суду та в якому позивачу надсилалася ухвала про залишення позовної заяви без руху від 14 грудня 2018 року, його повернуто у звязку зі спливом строку зберігання, у звязку з чим суд робить висновок, що позивач змінив місце проживання і за зазначеною ним в позовній заяві адресою не проживає.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Позивач не подавав суду заяв про зміну свого місця проживання (знаходження, перебування), а тому судом ухвала про залишення заяви без руху від 14 грудня 2018 року неодноразово направлялася позивачу на останню відому судові адресу. Більш того, слід звернути увагу, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом ще 13.12.2018 року та жодного разу не цікавився ходом справи, хоча мав би вживати заходів для ознайомлення з ходом розгляду справи, або направлення до суду уповноваженого представника. Отже, вказані обставини дають підстави вважати, що позивач фактично втратив інтерес до позовної заяви.

При цьому у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Враховуючи наведене процесуальна бездіяльність позивача не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону. А тому сторона провадження має вжити наявні можливості, щоб дізнаватися про стан провадження, порушеного за його заявою.

Такий висновок суду закріплений також і в рішенні Верховного суду України по справі № 910/33054/15 від 14.02.2018 р.

Як зазначалося вище, судом на адресу проживання ОСОБА_1, яку позивач вказав в поданій позовній заяві, була направлена ухвала від 14 грудня 2018 року про залишення його позовної заяви без руху, однак відповідно довідки на поштовому конверті, який повернуто на адресу суду у звязку зі спливом строку зберігання, у звязку з чим ОСОБА_1 в порушення ч. 1 ст. 131 ЦПК України не виконав свій обовязок та не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, тому в силу ч. 1 ст. 131 ЦПК України ухвала суду від 14 грудня 2018 року вважається доставленою ОСОБА_1

Крім того, станом на 08 лютого 2019 року заява з виправленими недоліками до суду не надійшла.

У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем неналежно здійснюються його процесуальні права і виконуються процесуальні обовязки, що виражається у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, приймаючи до уваги невиконання вимог ухвали від 14.12.2018 року, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, підлягає поверненню позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Тому, на підставі викладеного, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки необхідно вважати неподаною і повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повідомити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_3

Одеської області