Справа № 133/2337/18
Провадження № 22-ц/801/630/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 рокуСправа № 133/2337/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В.,Денишенко Т.О.

при секретарі: Богацькій О.М.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідач: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Козятинського міськрайонного суду від 15.01.2019 року ухваленого в приміщенні Козятинського міськрайонного суду суддею Сєчком В.Л. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В с т а н о в и в :

19.09.2018 року АТ КБ "Приватбанк" (далі- Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера , зазначивши, що останній з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача із заявою від 17.12.2010 року, підписавши яку приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», що є публічною офертою на сайті банку, та підтвердив ,що він повністю поінформований та згоден з їх умовами і, таким чином, уклав договір про надання банківських послуг у вигляді відкриття банківського карткового рахунку з кредитуванням з кредитним лімітом 5500 грн. Відповідно до умов договору відповідач повинен був слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту та не допускати виникнення овердрафту. В зв'язку з порушеннями ОСОБА_3 умов договору у нього станом на 05.09.2018 року виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на його користь ,в розмірі 28212,17 грн.,а саме: 555,96 грн .- по тілу кредиту,13772,16 грн. по відсотках за користування кредитом 12064,42 грн. по пені, 500 грн. -штраф(фіксована частина),1319,63 - процентна складова.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 15.01.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АК КБ «Приватбанк» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким його вимоги задовольнити повністю. Зазначив ,що відповідач не довів відсутність у нього заборгованості на заявлену позивачем суму ,оскільки заперечень проти позову та доказів не подавав, розмір заборгованості не оспорював, власного розрахунку не надав та не заявляв клопотання про призначення судової експертизи для визначення її розміру. До апеляційної скарги додав виписку з рахунку ОСОБА_3 по основній карті НОМЕР_1 за період з 17.12.2010 по 05.09.2018 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім'я ОСОБА_3 та довідку про видачу ОСОБА_3 кредитних карток НОМЕР_2- 29.09.2014 року,НОМЕР_3 -18.01.2016 року,НОМЕР_3 -19.02.2016 року, а також нову редакцію Статуту АК КБ «Приватбанк» від 11.06.2018 року.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ,позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції . Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги , заявлених позовних вимог та підстав позову ,суд апеляційної інстанції вважає що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження позовних вимог позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 17.12.2010 укладеного між «ПриватБанком» та клієнтом - ОСОБА_3, станом на 31.05.2015, розрахунок заборгованості за договором б/н від 17.12.2010 укладеного між "ПриватБанком" та клієнтом - ОСОБА_3, станом на 05.08.2018, додаткову інформацію обов'язкову до заповнення для отримання кредиту/кредитної карти, Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», що не містять підпису відповідача, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, виписку по особовому рахунку відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову ,оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем достовірними належними доказами не доведено як письмове погодження відповідача з «Умовами і правилами надання банківських послуг в ПриватБанку» і «Тарифами банку», так і наявності і розміру заборгованості відповідача за договором. Суд виходив з того, що оскільки суду надані лише розрахунки, які не є первинними документами та не відповідають ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України» - у них не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення розрахунку, відсутній особистий підпис, вказані документи не відповідають критеріям допустимості ,достовірності та достатності доказів для підтвердження заявлених вимог. При цьому суд послався у рішенні на правові позиції Верховного Суду України ,висловлені у постановах №6-16цс-15 від 11.03.2015 року

Колегія суддів погоджується з висновками суду .

Суд вірно встановив обставини у справі ,належним чином перевірив та оцінив надані докази у їх сукупності, вірно визначив спірні правовідносини та застосував норми права та дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про невірність висновків суду та невідповідність їх обставинам справи є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (ст.634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (ст.207 ЦК України). Підставою позову зазначено невиконання кредитних зобов'язань, що пов'язані із видачею кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Статті 12,81 ЦПК України зобов'язують кожну сторону довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК).Ці дані встановлюються такими засобами: 1 письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.(ст.77 ч.1) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.(ч.2 ст.78 ЦПК) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.79 ЦПК) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.(ст.80 ЦПК)

Відповідно до роз'яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року №2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 у формулярі Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, заповнив інформацію про персональні та контактні дані, а також поставив свій підпис у розділі "прошу надати мені перераховані нижче послуги".

Зазначений розділ передбачає проставлення відміток навпроти запропонованого виду карток (платіжна картка кредитка "Універсальна", зарплатна картка, картка GOLD, пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста картка, ідентифікація з паспортом), а також суму бажаного кредитного ліміту. Така відмітка проставлена відповідачем лише біля поля "пенсійна картка" (а.с.8) В свою чергу, поле, у якому проставляється сума кредиту, ОСОБА_3 не заповнювалось. Не містить відмітки і поле "Платіжна картка кредитка "Універсальна", видача якої, за твердженням банку, стало підставою для виникнення саме кредитних правовідносин. Таким чином, банком не доведено, що при заповненні анкети - заяви ОСОБА_3 між сторонами виникли кредитні правовідносини, оскільки із змісту Анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_3 виявив бажання оформити на своє ім'я виключно пенсійну картку.

Як вбачається, на підтвердження розміру заборгованості банк не надав обгрунтованого розрахунку сум ,що містив би відомості щодо залишку кредиту, розміру відсоткової ставки, порядку нарахованих відсотків, пені, суми ,що надходили в рахунок погашення заборгованості, відомості щодо простроченого зобов'язання. Надані для підтвердження позовних вимог та розміру заборгованості два розрахунки (а.с.5-7) дійсно не відповідають наведеним судом вимогам закону та стандартів щодо такого виду документів та не містять необхідних реквізитів - посад осіб, відповідальних за здійснення розрахунку , достовірність відображених у них даних та їх особистих підписів із зазначенням , прізвищ, ініціалів посадових осіб, відповідальних за проведення розрахунку, в той час як грошово-розрахункові документи підписують посадові особи, яким надано це право, що не дає можливості розцінювати ці документи як належні письмові докази .

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до свого внутрішнього переконання, на підставі невідповідності наданих банком доказів вимогам нормативних актів, цілком обгрунтовано вважав надані банком докази для доведення позовних вимог недостатніми, а тому справедливо вважав, що прийняття таких доказів та звільнення позивача від обов'язку доказування буде порушенням принципу змагальності сторін.

Крім того, з наданих банком на підтвердження своїх вимог документів не вбачається який тип обслуговування карткового рахунку обрав ОСОБА_3, (а.с.8) та строк дії його картки ,виданої в 2010 році, так як відповідні докази відсутні.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування тих обставин на які він посилається у позовній заяві.

Також колегія суддів не може прийняти як доказ необгрунтованості рішення суду надані позивачем до апеляційної скарги документи в якості нових доказів, оскільки згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи наведені норми, надані позивачем у додатках до апеляційної скарги нові докази у вигляді виписки з рахунку ОСОБА_3 та довідки, на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, не приймаються до уваги під час апеляційного перегляду справи, оскільки позивачем не доведена неможливість подання вказаних документів до суду першої інстанції.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги щодо обов'язку відповідача спростувати докази позивача у справі, оскільки належні та допустимі докази на підтвердження підстав позову банком не надано і це звільняє відповідача від процесуального обов'язку права по їх спростуванню.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених наданих суду доказах та вірно встановлених обставинах справи , ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду від 15.01.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення тексту судового рішення.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: С.Г. Копаничук