ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3021/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення заборгованості у зв`язку із невиконанням зобов`язань, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення заборгованості у зв`язку із невиконанням зобов`язань. Мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 18 травня 2017 року укладений договір про надання послуг - виготовлення заливки фундаменту для надмогильної плити розміром 2,5 х 3м, висотою 20, товщина підплитки чорного гарніту 20 см. На виконання умов вказаного договору нею в день його підписання, а саме 18 травня 2017 року було внесено грошові кошти за вказані послуги у вигляді повної суми - 15 750 грн. 00 коп. Відповідач взяв на себе зобов`язання виконати договір, а саме виготовити з власного матеріалу заливку фундаменту для надмогильної плити у строк до 18 червня 2017 року. Проте, в обумовлений строк зобов`язання хоча й були виконані, проте неякісно, що унеможливимо іншому фахівцю продовжити роботу, й встановити надмогильний пам`ячник. За наслідком неякісно виконаної роботи просить стягнути сплачені нею грошові кошти - 15 750 грн. 00 коп., що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити - стягнути з суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на її користь 15 750 грн. 00 коп. - заборгованості у зв`язку з невиконанням зобов`язань.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимог, вважаючи, що договір на надання послуг виконаний уцілому та підстав для повернення грошових коштів немає.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 18 травня 2017 року укладений договір про надання послуг - виготовлення заливки фундаменту для надмогильної плити розміром 2,5 х 3м, висотою 20, товщина підплитки чорного гарніту 20 см (а.с. 4-5).

На виконання умов вказаного договору позивачем в день його підписання, а саме - 18 травня 2017 року було внесено грошові кошти за вказані послуги у вигляді повної суми у розмірі 15 750 грн. 00 коп. (а.с. 9).

Відповідач взяв на себе зобов`язання виконати договір, а саме - виготовити з власного матеріалу заливку фундаменту для надмогильної плити розміром 2,5 х 3м, висотою 20, товщина підплитки чорного гарніту 20 см в строк до 18 червня 2017 року (а.с.4-5).

Позивач вважає, що в обумовлений строк зобов`язання виконавцем робіт хоча й були виконані, проте неякісно, що унеможливимо іншому фахівцю продовжити роботу й встановити надмогильний пам`ячник.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладати на викоговлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її замовникові (ч.2 ст. 837 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відтак сторони обумовили умови договору: ціну та строк виконання робіт.

Робота, відповідно до ст. 857 ЦК України, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, якості, визначеній у договорі, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Права та обов`язки споживачів визначені статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивав вважає, що договір про надання послуг хоча й був виконаний, проте неякісно, що унеможливимо іншому фахівцю продовжити роботу, й встановити надмогильний пам`ячник.

Зважаючи на спірні правовідносини, ставлячи вимогу про стягнення коштів за наслідком неякісного виконання зобов`язання за договором підряду й у редакції «про стягнення заборгованості», позивачем вимога про розірвання такого договору не ставиться, й ознак заборгованості за спірними зобов`язаннями суд не вбачає, відповідно позивачем невірно визначений спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до принципу диспозивності суд не враві виходити за межі позовних вимог.

Договір, відповідно до ч.1 ст.907 ЦК України, про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим Законом або за домовленністю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленністю сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.4 ст. 10 вказаного Закону).

Невірно визначений спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання абао оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрутованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно, окрім визначеної підстави, й із урахуванням відсутності належних та допустимих доказів, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.6 ст.141 ЦПК України, й судові витрати компенсовати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 526, 837, 901, 906, 907 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року (зі змінами та доповненнями), керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення заборгованості в зв`язку з невиконанням зобов`язань, - відмовити.

Судові витрати компенсовати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанці.

СУДДЯ: