Справа № 443/1158/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Коліщук З.М.
Провадження № 22-ц/811/18/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом (а.с.1), уточненим заявою про збільшення позовних вимог (а.с.19), в якому просила стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення їхнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 30.10.2018 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.07.2016 року і до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального праваі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову повністю відмовити.

Апелянт вважає, що позивачем не доведено необхідності у її матеріальному утриманні.

Звертає увагу, що судом не встановлено майнового стану обох сторін і не враховано його скрутного матеріального становища, оскільки він отримує мінімальну заробітну плату, з якої за рішенням суду стягуються аліменти на дитину, а тому він буде позбавлений необхідних засобів для належного існування.

Заслухавши пояснення відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Частиною другою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, таке право дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що з 05.02.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29.09.2017 року (а.с.2, 93).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з матір'ю - позивачем ОСОБА_4 (а.с.3-5).

Згідно наказу №34-КМ від 31.05.2016 року (а.с.7), позивач ОСОБА_4 - фельдшер санітарного відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень Миколаївського міжрайонного відділу державної установи «Львівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», з 05.07.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до довідок про доходи відповідача за період з січня 2016 року по жовтень 2018 року (а.с.16,50,74,116), - по дату ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору, відповідач ОСОБА_3 працював на посаді інженера в приватному підприємстві «Енергоконтакт» і отримував заробітну плату, як за основним місцем праці.

На підставі рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 15.07.2016 року (а.с.92), з відповідача щомісячно стягуються аліменти на дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку).

Враховуючи наведені вище вимоги закону про право позивача на матеріальне утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, й встановлені обставини справи, а саме, що дитина проживає з позивачем, а відповідач працює і отримує дохід, 1/4 частина якого відраховується на сплату аліментів на дитину за рішенням суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

При цьому, колегія суддів не враховує наданий відповідачем апеляційному суду наказ ПП «Енергоконтакт» від 28.12.2018 року про звільнення відповідача з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.160), оскільки такий наказ було видано вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення, яке переглядається в апеляційному порядку.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали в обгрунтування своїх вимог та заперечень, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин, і не допустив порушення норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 квітня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.