Провадження № 2/761/139/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в заочному порядку в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просив усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка являється матір'ю відповідача та бабусею позивача.

На момент смерті ОСОБА_5 проживала за адресою своєї реєстрації в АДРЕСА_1. Дана квартира належить ОСОБА_5, позивачу, відповідачу та ОСОБА_6 (мати позивача) в рівних частках кожному.

Починаючи з 2009 року ОСОБА_5 хворіла на онкологічне захворювання. У період з 2009 по 2011 роки ОСОБА_5 проходила лікування перебувала на обліку і проходила процедури.

За 2 тижні до смерті ОСОБА_5 потрапила у лікарню по швидкій допомозі та до смерті перебувала у лікарні. Під час перебування у лікарні ОСОБА_5 перебувала у безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги, догляду, фінансової допомоги на купівлю ліків і продуктів.

Проте, відповідач не надавав жодної допомоги своїй матері, натомість весь тягар по догляду за ОСОБА_5 ліг на плечі невістки, внука, сестри невістки ОСОБА_7, батьків невістки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 Так, оплату поховання ОСОБА_5 проводила тітка позивача ОСОБА_10, а відповідач не надавав жодної матеріальної чи моральної допомоги, а відтак, у відповідності до вимог ст 1244 ЦК Україн, він підлягає усуненню від права на спадкування.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що відповідач не надавав допомогу своїй матері, коли вона хворіла, хоча покійна його про це просила. При цьому, син покійної не підтримував її ані морально, ані матеріально. Відповідач не мав змоги допомагати матері, оскільки не працював. ОСОБА_5 зверталась за допомогою до свідка ОСОБА_11, оскільки ОСОБА_6 (невістка померлої) працювала.

Свідок ОСОБА_6 надала суду пояснення, що померла зверталась за матеріальною допомогою до свого сина, з яким проживала, проте у останнього не було можливості її надавати, оскільки він не працював та вживав спиртні напої. Так, всі витрати на лікування та харчування свекрухи несли свідок та позивач.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_17. від 07 червня 2016 року було відкрито провадження у даній цивільній справі.

У зв'язку із звільненням судді ОСОБА_17. на підставі Постанови ВРУ від 29.09.2016 №1623-VIII, на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2016 №01-08-890 було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2016 року, справа №761/12973/16-ц передана судді ОСОБА_18., а ухвалою судді від 21.10.2016 року її призначено до судового розгляду.

У зв'язку із звільненням судді ОСОБА_18. у відставку, на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 16.11.2017 №01-08-952 було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017 року, справа №761/12973/16-ц передана судді Малинникову О.Ф., а ухвалою судді від 17.11.2017 року її призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

У подальшому, в зв'язку з перебуванням судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. на лікарняному на підставі розпорядження керівника апарату №01-08-481 від 04.06.2018 року було проведено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної справи.

04.06.2018 року цивільна справа надійшла до провадження судді Осаулова А.А., а ухвалою судді від 07.06.2018 року призначено спрощене позовне провадження по розгляду даної справи.

У подальшому в судовому засіданні протокольною ухвалою було вирішено проводити розгляд вказаної справи у загальному позовному провадженні із проведенням підготовчого судового засідання.

Протокольною ухвалою суду від 11.09.2018 року ухвалено викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_11

Ухвалою суду від 11.09.2018 року витребувано в Київській міській клінічній лікарні №18 належним чином завірену виписку з медичної картки ОСОБА_15 з приводу поставлено діагнозу та призначеного лікування за період з 2009 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Протокольною ухвалою суду від 29.01.2019 року ухвалено викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_6

Ухвалою суду від 29.01.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 01.04.2019 року прийнято відмову представника позивача від допиту в якості свідків ОСОБА_13, ОСОБА_16

Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до якої входить 1/4 квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.2003 рку (а.с. 5).

Померла являється матір'ю відповідача ОСОБА_4 та бабусею позивача ОСОБА_3

Також, судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 не склала заповіту.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

31.07.2013 року ОСОБА_4 звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 (а.с. 65).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач просить усунути відповідача від спадщини відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки він ухилялася від надання допомоги померлій, що перебувала в безпорадному стані, яка просила про це у нього, а також не підтримував її моральної.

Ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008року за №7факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При цьому, у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи зазначив, що виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем під час розгляду справи було доведено, що померла дійсно потребувала допомоги, оскільки незадовго до своєї смерті, а саме, за період з 31.05.2012 року по 18.06.2012 року перебувала на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №18. Крім того, факти того, що ОСОБА_5 потребувала допомоги підтвердили і свідки.

Таким чином, для задоволення позовних вимог має значення обставина ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання в сукупності із перебуванням спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Так, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності таких фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Проте, позивачем не доведено, що відповідач мав можливість надати таку допомогу, проте ухилявся від такого обов'язку, тобто вчиняв умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

У даному випадку, як вбачається із показань свідків, відповідач не міг допомагати померлій, так як не працював та вів антисоціальний спосіб життя. Інші докази наявності матеріальної можливості допомагати відповідачем матері матеріали справи не містять.

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині доведення, що відповідач мав змогу матеріально допомагати померлій, проте, цього не робив. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для усунення від права на спадщину відповідача, а тому позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 16, 1223, 1224 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3, проживає в АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_4, адреса проживання АДРЕСА_1.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення складено 10.04.2019 року