ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3916/19 Справа № 175/695/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що 08 жовтня 2010 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредитну картку "Універсальна".

04 квітня 2014 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Оскільки, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань, позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 30 201,77 грн., з яких 14 696,92 грн. - заборгованість за кредитом; 12 782,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 807,65 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн., - штраф (фіксована частина); 1414,37 грн., - штраф (процентна складова).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто на його користь з відповідача кредитну заборгованість в сумі 30 201,77 грн..

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, оскільки відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредитний ліміт, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, суд першої інстанції критично відноситься до пояснень представника відповідача та наявних заперечень в матеріалах справи, щодо використання кредитних коштів іншою невстановленою особою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановлення кредитного ліміту на картку не означає фактичне отримання кредиту, його використання. Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, не є документом, який підтверджує факт отримання кредитних коштів. При цьому, апелянт вказує, що що він не отримував кредитних коштів, їх украли в банку, позивач має інформацію про те, на який рахунок було списано кошти, однак таку інформацію суду не надав. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не зазначив розрахунок штрафних санкцій в зв'язку із чим неможливо зробити висновок про період їх нарахування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в скасувати, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що 08 жовтня 2010 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредитну картку "Універсальна".

04 квітня 2014 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Встановлено, що відповідач належним чином не виконував умов договору та згідно з розрахунком заборгованості, наданим Банком, станом на 31 січня 2016 року має заборгованість 30 201,77 грн., з яких: 14696,92 грн., - заборгованість за кредитом; 12 782,83 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; 807,65 грн., - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн., - штраф (фіксована частина); 1414,37 грн., - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги банку та стягуючи з відповідача заборгованість у загальному розмірі 30 201,77 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості цих позовних вимог.

Проте, колегія суддів частково не може погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з кредитного договору №б/н від 08.10.2010 року, він був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача в анкеті позичальника, а також відповідач в Заяві (а.с. 56) особисто підтвердив факт отримання картки.

Крім того, з Виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній користувався кредитними коштами, проте в подальшому ухилявся від виконання своїх зобов'язань по кредитному договору, що і призвело до утворення заборгованості, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими.

Разом з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та комісії, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України.

Проте, стягнення суми в якій об'єднанні пеня та комісія в даному випадку не може бути застосовано, оскільки за кожний із цих вимог нараховуються окремо відповідні суми.

Позивач свої позовні вимоги під час розгляду справи в суді першої інстанції не уточнював та не надав відповідного розрахунку по цим вимогам, у зв'язку з чим в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів колегія суддів вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідач при складанні Анкети-заяви ознайомився саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг, яким передбачено стягнення штрафів та, що відповідач, підписуючи заяву, розумів саме ці Умови та правила надання банківських послуг, що додано позивачем до позову.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по пені та комісії та по штрафам, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед банком становить 27 479,75 грн., яка складається з наступного: 14 696,92 грн. - заборгованість за кредитом; 12 782,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а тому позов Банку підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року - скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 27 479,75 грн., яка складається із: 14 696,92 грн. - заборгованість за кредитом; 12 782,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, та судовий збір в сумі 1378 грн.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також штрафами - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко