гСправа № 358/787/17 Провадження № 2/358/8/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати за ним в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на рухоме майно на загальну суму 22619 гривень, визнати за відповідачкою ОСОБА_3 право власності на рухоме майно на загальну суму 22118 гривень, стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки у спільному майні подружжя, а саме автомобіля ВАЗ 21070 у розмірі 33122,16 гривень.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що з відповідачкою ОСОБА_3 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 1979 року. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування в шлюбі із відповідачкою ними було придбано рухоме майно на загальну суму 44737 гривень, а також автомобіль ВАЗ 21070, який відповідачка відчужила без його на те згоди.

Відповідачка ОСОБА_3 до початку розгляду судом справи по суті предявила зустрічний позов до позивача ОСОБА_1 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та просить: визнати за нею право власності та виділити в натурі рухоме майно на загальну суму 22237 гривень; визнати за ОСОБА_1 право власності та виділити йому в натурі рухоме майно на загальну суму 22455 гривень; стягнути з неї (ОСОБА_5Б.) на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 128 грн., в якості грошової компенсації від різниці в частці спільного сумісного майна подружжя; стягнути з ОСОБА_1 на її (ОСОБА_5Б.) користь грошову суму в розмірі - 109 970 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за №К2НСАІІ00631144 від 17.09.2007 року; стягнути з ОСОБА_1 на її (ОСОБА_5Б.) користь грошову суму в розмірі - 16 716 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року; стягнути з ОСОБА_1 на її (ОСОБА_5Б.) користь грошову суму в розмірі - 9 450 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за 5016-35-11-2 від 08 грудня 2011 року; стягнути з ОСОБА_1 на її (ОСОБА_5Б.) користь грошову суму в розмірі - 38 000 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за 4945-11-13-2 від 23 липня 2013 року.

Свої вимоги про стягнення грошової компенсації за сплачені кредити позивачка за зустрічним позовом обгрунтовує тим, що всі кредити були отримані нею та використані в інтересах сімї. Сплата коштів на виконання кредитних зобовязань проводилась за рахунок її власних коштів та доходів одержаних від індивідуальної підприємницької діяльності. Тому згідно положень ч. 4 ст. 65 СК України вона має право на стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 грошових сум в розмірі 1/2 частки компенсації за сплачені кредити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, обґрунтувавши вимоги вищевикладеними фактами та доказами. Зустрічний позов визнав частково та просив поділити речі домашнього вжитку відповідно до варіанту погодженого сторонами. Щодо вимог про стягнення грошової компенсації за сплачені кредити, що були отримані відповідачкою ОСОБА_3 під час шлюбу, він в цій частині позов не визнав та висловив заперечення, в яких зазначив, що не всі кошти отримані в кредит пішли в інтересах сімї, а також він приймав значну участь в погашенні кредитів за рахунок власних коштів.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнала, зустрічний позов підтримала в повному обсязі.

На обгрунтування своєї позиції відповідачка зазначила, що вона не оспорює кількість спільного сумісного рухомого майна подружжя, яке підлягає поділу та його вартість, а тому просить виділити кожній стороні рухоме майно щодо якого вони дійшли згоди.

Транспортний засіб, а саме легковий автомобіль, марки ВАЗ-21070, 2007 року випуску, був придбаний нею в інтересах сімї у вересні 2007 року у ЗАТ «ЗАЗ» філіалі «Експрес-Авто» за кредитні кошти, одержані від ПРАТ «Приватбанку» на підставі кредитного договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року, які сплачувались нею до 08 липня 2011 року за особисті кошти, одержані від індивідуальної підприємницької діяльності, як фізичної особи підприємця, а також за грошові кошти, що були одержані нею особисто в якості позики від старшого сина ОСОБА_5

Щодо вимог про стягнення грошової компенсації за сплачені нею інші споживчі кредити, вона пояснила, що всі кредити були отримані нею та використані в інтересах сімї та були погашені за рахунок доходів одержаних від індивідуальної підприємницької діяльності.

Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 03 листопада 1979 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького райвиконкому Сумської області, який між ними розірвано рішенням Богуславського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року.

Між сторонами по справі виник спір щодо поділу майна, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п. 24 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки сторони погоджуються з тим, що рухоме майно (речі домашнього вжитку та автомобіль) щодо якого виник спір, дійсно являється спільною сумісною власністю подружжя та погодилися із вартістю цього майна, про що вони заявили в судовому засіданні, то ці обставини не підлягають доказуванню.

Тобто, до спільного сумісного майна подружжя відносно якого відсутній спір між сторонами щодо обсягу та вартості відносяться наступні речі домашнього вжитку: кутовий диван 2007 року - вартістю 8008 грн.; крісло-кровать 2007 року - вартістю 2268 грн.; спальню «Альбіна» 1987 року - вартістю 4500 грн.; набір шаф (стінка) 1986 року - вартістю 4072 грн.; телевізор «PHILIPS» 2005 року - вартістю 1898 грн.; тумбу під телевізор 2005 року - вартістю 837 грн.; ліжко 1986 року - вартістю 736 грн.; ліжко 1986 року - вартістю 552 грн.; стіл 1986 року - вартістю 563 грн.; стіл 1986 року - вартістю 858 грн.; журнальний стіл 1986 року - вартістю 327 грн.; крісло 1986 року - вартістю 972 грн.; шафа 1986 року вартістю 1260 грн.; тумбочка 1987 року - вартістю 82 грн.; тумбочка 1987 року - вартістю 110 грн.; холодильник «LG» 2006 року вартістю 9999 грн. (грошова сума в розмірі 5 000 грн., сплачена ОСОБА_1, в якості сплати грошової компенсації за 1/2 частки холодильника відповідно до розписки від 18.06.2018 року.); газову панель 2002 року - вартістю 508 грн.; пенал 1986 року вартістю 154 грн., всього на загальну суму 37704 гривні.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене із спільного сумісного майна позивачу ОСОБА_6 необхідно виділити наступне рухоме майно: кутовий диван 2007 року - вартістю 8008 грн.; крісло-кровать 2007 року - вартістю 2268 грн.; спальню «Альбіна» 1987 року - вартістю 4500 грн., всього на загальну суму 14776 грн.

Відповідачці ОСОБА_3 необхідно виділити інше рухоме майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: набір шаф (стінка) 1986 року - вартістю 4072 грн.; телевізор «PHILIPS» 2005 року - вартістю 1898 грн.; тумбу під телевізор 2005 року - вартістю 837 грн.; ліжко 1986 року - вартістю 736 грн.; ліжко 1986 року - вартістю 552 грн.; стіл 1986 року - вартістю 563 грн.; стіл 1986 року - вартістю 858 грн.; журнальний стіл 1986 року - вартістю 327 грн.; крісло 1986 року - вартістю 972 грн.; шафа 1986 року вартістю 1260 грн.; тумбочка 1987 року - вартістю 82 грн.; тумбочка 1987 року - вартістю 110 грн.; холодильник «LG» 2006 року вартістю 9999 грн. (грошова сума в розмірі 5 000 грн., сплачена ОСОБА_1, в якості сплати грошової компенсації за 1/2 частки холодильника відповідно до розписки від 18.06.2018 року.); газову панель 2002 року - вартістю 508 грн.; пенал 1986 року вартістю 154 грн., всього на загальну суму 12 929 грн.

При такому поділі спільного рухомого майна сторін необхідно стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 923 гривні 50 коп. за різницю в ідеальних частках спільного майна подружжя (речей домашнього вжитку).

Поряд з іншими вимогами позивач ОСОБА_1 просить стягнути на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки у спільному майні подружжя від вартості автомобіля ВАЗ 21070.

Оскільки сторонами погоджено вартість відчуженого автомобіля, яка становить 53000 гривень та відповідачка не заперечує, щоб з неї було стягнуто на користь позивача вартість 1/2 частки у спільному майні подружжя від вищевказаного автомобіля у розмірі 26 500 гривень, то такі вимоги позивача необхідно задовольнити.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1, 1/2 частки сплачених нею кредитних коштів за придбаний автомобіль суд враховує наступне.

Згідно з кредитним договором за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року (т. 1 а.с. 206-210), ОСОБА_3 одержала від ПРАТ «Приватбанк» грошову суму в загальному розмірі 8 549 доларів США, на наступні цілі: 6 570 доларів США - для купівлі автомобіля, 6,80 доларів США - для сплати за реєстрацію предмету застави та 1 840 доларів США - на сплату страхових платежів. Після сплати 1102,63 доларів США загальна сума кредитних коштів (основного тіла кредиту) становила 7 300,57 доларів США, що підтверджується випискою АТКБ «ПРИВАТБАНК» від 20 грудня 2018 року за №TAQT4KFPS3E6NFP7 по кредитному договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року в ПАБ «ПриватБанк» (т. 3 а.с. 179-184).

Строк погашення вказаного кредиту був до 13.09.2012 року, щомісячний платіж за цим кредитом становив 157,32 доларів США.

Відповідно до виписки АТКБ «ПРИВАТБАНК» від 20 грудня 2018 року (т. 3 а.с. 179-184) за №TAQT4KFPS3E6NFP7 по кредитному договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року в ПАБ «ПриватБанк» позичальником (боржником) якого була ОСОБА_3, за вказаним кредитним зобовязанням було сплачено загальну суму кредитних коштів в сукупному розмірі - 9 920,82 доларів США, з яких 7 300,57 доларів США - в якості сплати основного боргу (тіла кредиту), який включає 6 570 доларів США на придбання автомобіля, 6,80 доларів США -для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 723,77 доларів США на сплату страхових платежів та сплату коштів за реєстрацію в МРЕВ вказаного автомобіля; 1 663,41 доларів США в якості сплати відсотків за користування кредитом; 938,57 доларів США - в якості сплати комісії банку за користування кредитними коштами; 3,51 доларів США - в якості сплати пені за прострочення кредитного зобовязання. Останній платіж за кредитом було проведено 07.07.2011 в сумі 2087,82 доларів США.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що він позичив своїй матері ОСОБА_3 для дострокового погашення кредиту 3 000 доларів США. Також він підтвердив, що придбаний на кредитні кошти автомобіль використовувався в інтересах сімї його батьків. Потім в 2016 році його мати продала йому вказаний автомобіль.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 27 грудня 2017 року визнав факт, що автомобіль ВАЗ 21070 був придбаний за кредитні кошти та використовувався в інтересах сімї.

Крім того, даний факт підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Таким чином, укладений ОСОБА_3 кредитний договір з ПРАТ «Приватбанк» за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року згідно з ч. 4 ст. 65 СК України створив обовязки і для другого з подружжя, а саме для ОСОБА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг пояснити суду та не підтвердив відповідними доказами, який розмір заробітної плати та пенсії він одержував за період з 2007 року по 2011 рік, а саме за весь період існування даного кредитного зобовязання, не зміг вказати який розмір грошових коштів він, як другий з подружжя надавав на утримання сімї та який розмір грошових сум сплачувались ним особисто в якості погашення кредиту за придбаний на підставі кредитних коштів автомобіль, не зміг вказати розмір всієї грошової суми, яка бралась на придбання вказаного автомобіля та розмір грошової суми - щомісячного платежу для погашення кредиту, не зміг пояснити суду кінцевий термін погашення кредиту та інші суттєві обставини щодо кредитного зобовязання, а відтак його твердження про те, що він брав участь у сплаті вказаного кредитного зобовязання не приймаються судом до уваги.

Натомість позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_3 доведено в судовому засіданні, що за період 2007 року нею особисто було одержано грошових коштів в сукупному розмірі 25 149 гривень, з яких 19 991 гривня - заробітна плата, що підтверджується довідкою за №103 виданою 02.10.2017 ДПТНЗ Богуславським вищим професійним училищем сфери послуг ( т. 2 а.с. 237), та 5 158 гривень - пенсія, що підтверджується довідкою за №7607/03 виданою 02.10.2017 Кагарлицьким ОУ ПФУ у Київській області (т. 2 а.с. 232-236).

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, починаючи з 04 серпня 2008 року та по даний час є фізичною особою підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 04.08.2008, вид її господарської діяльності 95.29 - ремонт інших побутових виробів та предметів особистого вжитку, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку від 25.05.2012 (т. 1 а.с. 239, 240).

Як фізична особа-підприємець ОСОБА_3 перебуває на ІІ-й групі спрощеної системи оподаткування та відповідно до вимог пунктів 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктів 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пункту 138.11 статті 138 Податкового кодексу України, Закону України від 16.07.99 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України від 22.04.93 року №3125-XII «Про аудиторську діяльність» та наказу Міністерства фінансів України №859 від 02.10.2015 року здає до контролюючого податкового органу лише щорічну єдину податкову декларацію платника єдиного податку : фізичної особи підприємця, сплачує документально підтверджені витрати у вигляді єдиного податку, соціального внеску, заробітної плати найманим працівникам, оренди приміщення, витрат на електроенергію та витрат, повязаних із закупівлею виробничих товарів, необхідних для здійснення господарської діяльності.

Звітами субєкта малого підприємництва - фізичної особи - платника податку та податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підтверджується, що розмір її чистого прибутку за період з 2008 року по 2011 рік (включно) становив наступні грошові суми: за 2008 рік 3 500 грн., за 2009 рік 30 000 грн., за 2010 рік 35 000 грн., за 2011 рік 40 000 грн. (т. 2 а.с. 238-246).

З урахуванням досліджених доказів суд приймає до уваги показання позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 на підтвердження факту, що за її особисті кошти було сплачено грошову суму в сукупному розмірі 9 920,82 доларів США по кредитному договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року в ПАБ «ПриватБанк».

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобовязань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобовязання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Враховуючи вищезазначені норми Закону суд приходить до висновку, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Саме до таких правових висновків у даних правовідносинах щодо правильного застосування ст.ст. 61, 65 СК України дійшов Верховний Суд України в постанові від 19.06.2013 року справа №6-55цс13; в постанові від 27.04.2016 року справа №6-486цс16; та Верховний Суд в постанові від 28.03.2018 року справа №750/9693/15-ц; провадження №61-1166св18; в постанові від 28.02.2018 року справа №428/9252/15-ц; провадження №61-5138св18; в постанові від 18.07.2018 року справа №477/1891/14-ц; провадження №61-5759св18; в постанові від 04.04.2018 року справа №753/16042/15-ц; провадження №61-10694св18.

Враховуючи наведене ОСОБА_3 має право на стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 115 089 грн., (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 16.01.2019 року становить 4 087 доларів США) в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 1/2 вартості сплачених нею інших кредитних зобовязань, які оформлювались на її імя, суд враховує наступне.

Згідно з кредитним договором за №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року (т. 2 а.с. 119-121), ОСОБА_3 оформила в АБ «Київська Русь» споживчий кредит та одержала від банку грошову суму в розмірі 25 000 грн., для ремонтно-будівельних робіт по будинковолодінню, що розташоване по вул. А. Малишка під №36 в м. Богуславі Київської області.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ці кредитні кошти були спрямовані на зведення прибудови (площею - 3,20х4,12) до житлового будинку під літ. «а2-1», 2010 року побудови, зведення захисного фундаменту з каменю довжиною близько 17 метрів та облаштування тротуарних доріжок біля вказаного будинковолодіння.

Суд приймає до уваги показання позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3, оскільки факт придбання будівельних матеріалів підтверджується письмовими доказами, а саме: товарним чеком від 27.11.2008 року; товарним чеком від 28.11.2008 року та товарним чеком від 28.11.2008 року на загальну суму 5 455 грн. ( т. 3 а.с. 189).

Решта грошової суми в розмірі 19 500 грн. згідно показань ОСОБА_3 була сплачена найманим працівникам у кількості 4-х осіб за виконану ними роботу.

Той факт, що грошові кошти в розмірі 25 000 грн., які одержані від банку в якості споживчого кредиту були використані виключно в інтересах сімї для проведення ремонтно-будівельних робіт по будинковолодінню, що розташоване по вул. А. Малишка під №36 в м. Богуславі Київської області, визнавав відповідач за зустрічним цивільним позовом ОСОБА_1, про що дав пояснення 27 грудня 2017 року в судовому засіданні.

Окрім того, даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг пояснити суду та не підтвердив відповідними доказами, який розмір заробітної плати та пенсії він одержував за період з 2008 року по 2010 рік, (за весь період існування даного кредитного договору), не зміг вказати який розмір грошових коштів він, як другий з подружжя надавав на утримання сім'ї та який розмір грошових сум сплачувались особисто ним в якості погашення даного кредиту, а також ким конкретно сплачувались ці кошти, не зміг вказати розмір всієї грошової суми, яка бралась в якості кредитних коштів та розмір грошової суми - щомісячного платежу для погашення кредиту, не зміг пояснити суду кінцевий термін погашення кредиту та інші суттєві обставини щодо даного кредитного зобов'язання, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не орієнтується стосовно даного кредитного зобов'язання та умов його виконання, а відтак його твердження про те, що він брав участь у сплаті вказаного кредитного зобов'язання не приймаються судом до уваги.

Натомість, позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_3 доведено в судовому засіданні, що відповідно до розрахунку по сплаті кредитного договору за №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року в АБ «Київська Русь», який проводивсь на підставі платіжних квитанцій, нею, як позичальником було сплачено кредитору АБ «Київська Русь», грошову суму в якості повернення кредитних коштів на загальну суму 31 041,46 грн., з яких : 24 500 грн. сплата основного боргу (тіла кредиту), 6 541,46 грн. сплата відсотків за користування кредитними коштами (т. 2 а.с. 124 146, т. 3 а.с. 188).

Розмір чистого прибутку ОСОБА_3 за період з 2008 року по 2010 рік (включно) становив наступні грошові суми : за 2008 рік 3 500 грн., за 2009 рік 30 000 грн., за 2010 рік 35 000 грн., що підтверджується звітами субєкта малого підприємництва фізичної особи платника податку та податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи підприємця за вказаний період ( т. 2 а.с. 237-246).

З урахуванням досліджених доказів суд приймає до уваги показання позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 на підтвердження факту, що за її особисті кошти було сплачено грошову суму в якості повернення кредитних коштів по даному кредитному договору, відсотків за користування кредитом та інших платежів в сукупному розмірі 31 041,46 грн.

Враховуючи наведене ОСОБА_3 згідно положень ч. 4 ст. 65 СК України має право на стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 15 520 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року.

В судовому засіданні також встановлено, що згідно з кредитним договором за №5016-35-11-2 від 08 грудня 2011 року ( т. 2 а.с. 147-151), ОСОБА_3 оформила в АБ «Київська Русь» споживчий кредит та одержала від банку грошову суму в розмірі 15 000 грн. для проведення інших ремонтних робіт по будинковолодінню, що розташоване по вул. А. Малишка під №36 в м. Богуславі Київської області, який згідно її показань виплачувався нею особисто за кошти, здобуті від підприємницької діяльності та виплачувавсь в період з 08.12.2011 року по 07.06.2013 року.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 пояснила суду, що ці кредитні кошти були спрямовані в інтересах сімї на купівлю та встановлення деревяних віконних склопакетів у кількості 5-шт. за ціною 3 000 грн. кожен, враховуючи встановлення кожного вікна, тобто на загальну суму 15 000 грн.

Суд приймає до уваги показання ОСОБА_3 в цій частині, оскільки факт придбання пяти вікон за загальною вартістю 15 000 гривень для будинковолодіння, що розташоване по вул. А. Малишка під №36 в м. Богуславі Київської області, підтверджується договором від 21 грудня 2011 року (т. 3 а.с. 191).

Той факт, що грошові кошти в розмірі 15 000 грн., які одержані від банку в якості споживчого кредиту були використані виключно в інтересах сімї для проведення ремонтно-будівельних робіт по будинковолодінню, що розташоване по вул. А. Малишка під №36 в м. Богуславі Київської області, а саме для придбання та встановлення пяти вікон, визнавав відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, про що дав пояснення 27 грудня 2017 року в судовому засіданні.

Окрім того, даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг пояснити суду та не підтвердив відповідними доказами, який розмір заробітної плати та пенсії він одержував за період з 2011 року по 2013 рік, (за весь період існування даного кредитного договору), не зміг вказати який розмір грошових коштів він, як другий з подружжя надавав на утримання сім'ї та який розмір грошових сум сплачувались особисто ним в якості погашення даного кредиту, а також ким конкретно сплачувались ці кошти, не зміг вказати розмір всієї грошової суми, яка бралась в якості кредитних коштів та розмір грошової суми - щомісячного платежу для погашення кредиту, не зміг пояснити суду кінцевий термін погашення кредиту та інші суттєві обставини щодо даного кредитного зобов'язання, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не орієнтується стосовно даного кредитного зобов'язання та умов його виконання, а відтак його твердження про те, що він брав участь у сплаті вказаного кредитного зобов'язання не приймаються судом до уваги.

Натомість, позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_3 доведено в судовому засіданні, що відповідно до розрахунку по сплаті кредитного договору за №5016-35-11-2 від 08.12.2011 року в АБ «Київська Русь» який проводивсь на підставі платіжних квитанцій, нею, як позичальником було сплачено кредитору АБ «Київська Русь», грошову суму в якості повернення кредитних коштів на загальну суму 17 833 грн., з яких : 15 516 грн. сплата основного боргу (тіла кредиту), 2 317 грн. сплата відсотків за користування кредитними коштами ( т. 2 а.с. 152-168, т. 3 а.с. т. 3 а.с. 190).

Розмір чистого прибутку ОСОБА_3 за період з 2011 року по 2013 рік (включно) становив наступні грошові суми : за 2011 рік 40000 грн., за 2012 рік 35 000 грн., за 2013 рік 40 000 грн., що підтверджується звітами субєкта малого підприємництва фізичної особи платника податку та податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи підприємця за вказаний період ( т. 2 а.с. 247-253).

З урахуванням досліджених доказів суд приймає до уваги показання позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 на підтвердження факту, що за її особисті кошти було сплачено грошову суму в якості повернення кредитних коштів по даному кредитному договору, відсотків за користування кредитом та інших платежів в сукупному розмірі 17832 грн.

Враховуючи наведене ОСОБА_3 згідно положень ч. 4 ст. 65 СК України має право на стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 8916 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за №5016-35-11-2 від 08 грудня 2011 року.

В судовому засіданні також встановлено, що згідно з кредитним договором за №4945-11-13-2 від 23 липня 2013 року ( т. 2 а.с. 169-170), позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_3 було оформлено в АБ «Київська Русь» споживчий кредит та одержано від банку грошову суму в розмірі - 50 000 грн., для ремонтно-будівельних робіт по будинковолодінню, що розташоване по вул. А. Малишка під №36 в м. Богуславі Київської області, який згідно її показань виплачувався нею особисто за кошти, здобуті від підприємницької діяльності за період з 23.07.2013 року по 22.07.2016 року.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 пояснила суду, що ці кредитні кошти були спрямовані в інтересах сімї на проведення ремонтно-будівельних робіт в будинку №36 по вул. А. Малишка в м. Богуславі.

Суд приймає до уваги показання ОСОБА_3 в цій частині, оскільки факт придбання будівельних матеріалів для зазначених вище ремонтних робіт у будинковолодінні, що розташоване по вул. А. Малишка під №36 в м. Богуславі Київської області, підтверджується письмовими доказами, зокрема : товарним чеком 18.08.2013 від року, товарним чеком 14.08.2013 від року, товарним чеком від 16.07.2013 року, товарним чеком від 16.08.2013 року, товарним чеком від 07.07.2013 року, товарним чеком від 09.07.2013 року, товарним чеком від 27.07.2013 року, товарним чеком від 02.08.2013 року, всього на загальну суму 28 866 грн. ( т. 3 а.с. 193-194).

Згідно показань ОСОБА_3 інша грошова сума в розмірі 21 000 грн. була сплачена найманим працівникам у кількості 5-ти осіб за виконану ними роботу.

Той факт, що грошові кошти в розмірі 50000 грн., які одержані від банку в якості споживчого кредиту були використані виключно в інтересах сімї для проведення ремонтно-будівельних робіт по будинковолодінню, що розташоване по вул. А. Малишка під №36 в м. Богуславі Київської області, а саме на облаштування підлоги та стін з плитки, проведення штукатурних робіт у ванній кімнаті, облаштування теплої підлоги та стін з плитки, проведення штукатурних робіт у кухні, облаштування підлоги з ламінату, проведення штукатурних робіт у спальній кімнаті, визнавав відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, про що дав пояснення 27 грудня 2017 року в судовому засіданні.

Окрім того, даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг пояснити суду та не підтвердив відповідними доказами, який розмір заробітної плати та пенсії він одержував за період з 2013 року по 2016 рік, (за весь період існування даного кредитного договору), не зміг вказати який розмір грошових коштів він, як другий з подружжя надавав на утримання сім'ї та який розмір грошових сум сплачувались особисто ним в якості погашення даного кредиту, а також ким конкретно сплачувались ці кошти, не зміг вказати розмір всієї грошової суми, яка бралась в якості кредитних коштів та розмір грошової суми - щомісячного платежу для погашення кредиту, не зміг пояснити суду кінцевий термін погашення кредиту та інші суттєві обставини щодо даного кредитного зобов'язання, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не орієнтується стосовно даного кредитного зобов'язання та умов його виконання, а відтак його твердження про те, що він брав участь у сплаті вказаного кредитного зобов'язання не приймаються судом до уваги.

Натомість, позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_3 доведено в судовому засіданні, що відповідно до розрахунку по сплаті кредитного договору за №4945-11-13-2 від 23.07.2013 року в АБ «Київська Русь» який проводивсь на підставі платіжних квитанцій, нею, як позичальником було сплачено кредитору АБ «Київська Русь», грошову суму в якості повернення кредитних коштів на загальну суму 65 270 грн., з яких : 47 655 грн. сплата основного боргу (тіла кредиту), а 17 615 грн. сплата відсотків за користування кредитними коштами ( т. 2 а.с. 178-200, т. 3 а.с. 192).

Розмір чистого прибутку ОСОБА_3 за період з 2013 року по 2016 рік (включно) становив наступні грошові суми : за 2013 рік 40000 грн., за 2014 рік 35 000 грн., за 2015 рік 43 000 грн., за 2016 рік - 45000 грн., що підтверджується звітами субєкта малого підприємництва фізичної особи платника податку та податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи підприємця за вказаний період ( т. 2 а.с. 251-258).

З урахуванням досліджених доказів суд приймає до уваги показання позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 на підтвердження факту, що за її особисті кошти було сплачено грошову суму в якості повернення кредитних коштів по даному кредитному договору, відсотків за користування кредитом та інших платежів в сукупному розмірі 65 270 грн.

Враховуючи наведене ОСОБА_3 згідно положень ч. 4 ст. 65 СК України має право на стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 32635 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за №4945-11-13-2 від 23 липня 2013 року

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторони понесли витрати на оплату судового збору, витрати на оплату правничої допомоги адвокатів, що підтверджено документально.

Оскільки позов ОСОБА_1 судом задоволено, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 844 грн. документально підтверджених судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору та 5000 грн. судових витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката.

Оскільки зустрічний позов ОСОБА_3 судом задоволено, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2190 грн. документально підтверджених судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору та 31000 грн. судових витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 62, 65, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності та виділити йому в натурі таке майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме : кутовий диван 2007 року - вартістю 8008 грн.; крісло-кровать 2007 року - вартістю 2268 грн.; спальню «Альбіна» 1987 року - вартістю 4500 грн., всього на загальну суму 14776 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 26500 (двадцять шість тисяч пятсот) гривень грошової компенсації, що становить 1/2 частку вартості автомобіля ВАЗ 21070.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 844 грн. документально підтверджених судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору та 5000 грн. судових витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності та виділити їй в натурі таке майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме : набір шаф (стінка) 1986 року - вартістю 4072 грн.; телевізор «PHILIPS» 2005 року - вартістю 1898 грн.; тумбу під телевізор 2005 року - вартістю 837 грн.; ліжко 1986 року - вартістю 736 грн.; ліжко 1986 року - вартістю 552 грн.; стіл 1986 року - вартістю 563 грн.; стіл 1986 року - вартістю 858 грн.; журнальний стіл 1986 року - вартістю 327 грн.; крісло 1986 року - вартістю 972 грн.; шафа 1986 року вартістю 1260 грн.; тумбочка 1987 року - вартістю 82 грн.; тумбочка 1987 року - вартістю 110 грн.; холодильник «LG» 2006 року вартістю 9999 грн. (грошова сума в розмірі 5 000 грн., сплачена ОСОБА_1, в якості сплати грошової компенсації за 1/2 частки холодильника відповідно до розписки від 18.06.2018 року.); газову панель 2002 року - вартістю 508 грн.; пенал 1986 року вартістю 154 грн., всього на загальну суму 12 929 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 923 грн. 50 коп., в якості грошової компенсації від різниці в частці спільного сумісного рухомого майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 115 089 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 15 520 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 8 916 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за 5016-35-11-2 від 08 грудня 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 32 635 грн., в якості 1/2 частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору за 4945-11-13-2 від 23 липня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2190 грн. документально підтверджених судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору та 31 000 грн. судових витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Повний текс судового рішення виготовлено 05 лютого 2019 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_11