Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7887/18 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 31 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/7887/18 за позовом законного представника малолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхове Товариство "Домінанта", про відшкодування збитків, завданих внаслідок злочину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_2, як законний представник доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4. Просила, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 3 000 грн. та у відшкодування завданої доньці моральної шкоди - 150 000 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 12 квітня 2018 року з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП її доньці ОСОБА_1 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження та донька зазнала фізичного болю і страждань.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2019 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, тобто з підстав повторної неявки позивача в судові засідання.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що про жодне судове засідання не була повідомлена, судових повісток не отримувала. У суду не було правових підстав для залишення її позову без розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не з'явилася в судові засідання, які призначалися на 29 січня 2019 року та 27 лютого 2019 року, хоча про час розгляду остання повідомлялась належним чином.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошується рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин, та їх гарантії.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень пункту третього частини першої ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга постіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення перешкоджає розгляду справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частини третя, четверта та п'ята ст.128 ЦПК України).

Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (частина дев'ята ст.128 ЦПК України).

Відкриваючи провадження у справі ухвалою від 10 липня 2018 року, суд першої інстанції спочатку визначив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із викликом позивача та відповідача, але ухвалою від 29 січня 2019 року вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 лютого 2019 року (а.с.28, 67-68).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про призначене судове засідання на 29 січня 2019 року. Так, відомості про те, що ОСОБА_2 надсилалася судова повістка про виклик до суду на 29 січня 2019 року в матеріалах справи відсутні.

Про судове засідання, призначене на 27 лютого 2019 року ОСОБА_2 повідомлялася двічі, але обидва рази поштова кореспонденція не була вручена останній та повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.71-72, 75-76).

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 про судові засідання, про які зазначив суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду, була повідомлена належним чином.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium зазначено, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. France вказано, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Оскільки ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про жодне із судових засідань, то за конструкцією пункту третього частини першої ст.257 ЦПК України суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду за даною нормою процесуального права, а саме по собі направлення судових повісток або ухвал без належного їх вручення не тягне правових наслідків, передбачених пунктом третім частини першої ст.257 ЦПК України.

Справа по суті не розглянута.

Ураховуючи наведене, відповідно до приписів ст.379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє її до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу законного представника малолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 15 квітня 2019 року.