ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 619/1488/18

Провадження № 22ц/818/1435/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І. В. Колтунової А. І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

треті особи - Дергачівське районне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції Харківської області, відділ містобудування та архітектури у Дергачівському районі Харківської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року в складі судді Остропілець Є.Р. -

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи: Дергачівське районне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції Харківської області, Відділ містобудування та архітектури у Дергачівському районі Харківської області про зобов'язання ОСОБА_2 засипати вигрібну яму, яка знаходиться в її володінні, біля будинку АДРЕСА_1 стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричиненої моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору.

Позовна заява мотивована незаконною експлуатацією відповідачем вигрібної ями з порушенням правил, стандартів та санітарних норм, що призводить до руйнування, належних позивачу, льоху та сараю, а також забруднення води у колонці позивача, чим позивачу завдається моральна шкода.

Позивач вказує на те, що ОСОБА_2 викопала вигрібну яму поряд з її будинком та колонкою, з якої остання використовує воду. Внаслідок побудови вигрібної ями нечистоти з неї потрапляють в колонку, погріб та сарай, що призвело до невідповідності води санітарним нормам, руйнування погребу та сараю. На підтвердження позовних вимог позивач надав акт та припис Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, у якому зафіксовано порушення ОСОБА_2 порядку будівництва житлового будинку з господарськими спорудами та Акт і припис Управління держпродспоживслужби в Дергачівському районі ГУ держпродспоживслужби в Харківській області, яким встановлено що вода не відповідає гігієнічним вимогам до води питної, призначеної для споживання людиною, стіни погребу відсиріли та осипаються, шпалери в будинку на висоті 0,3 м. від підлоги пожовклі, відмічається як давнє так і свіже підтоплення на час перевірки.

28 листопада 2018 року позивачем надано копію відповіді Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 23 листопада 2018 року № 1020-6830, у якій зазначено про наявність єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформації щодо об'єкта будівництва: «Житловий будинок, господарські будівлі та споруди; АДРЕСА_1, зареєстроване повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта від 27.08.2018 ХК 11 (замовник ОСОБА_2.).

У відповіді також повідомлено, що під час виїздів представників Департаменту суб'єкт містобудування, що має відношення до об'єкта, з відповідними підтверджуваними документами був відсутній. Доступу до об'єкта не представлено.

Також позивачем до матеріалів справи долучено копію відповіді Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та звернення споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 19 листопада 2018 року №100/17491 у якій повідомлено що вигрібна яма, згідно припису Дергачівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 12 вересня 2018 року № 3 не перенесена. На територію приватного домоволодіння ОСОБА_6 потрапити не вдалося. Щодо наданого позивачем технічного звіту про можливість подальшої експлуатації септика на території садибного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зазначила, що його не може бути прийнято як документ, що спростовує наявність порушення вимог чинного законодавства з підстав не застосування при розробці звіту документів чинного санітарного законодавства та відсутності у тексті Звіту відомостей стосовно відстаней від вигрібної ями ОСОБА_6 до стін сусіднього житлового будинку та свердловини питного водопостачання ОСОБА_1

Відповідач заперечувала проти задоволення позову з підстав необґрунтованого обрання позивачем найбільш обтяжливого для відповідача способу захисту прав, недоведеності причинно-наслідкового зв'язку між руйнуванням господарських споруд домоволодіння позивача та наявністю вигрібної ями.

В обґрунтування зазначених доводів надала копію будівельного паспорту на житловий будинок та господарські споруди за адресою АДРЕСА_1 від 22 лютого 2018 року, копію ескізу намірів забудови, технічний висновок про можливість подальшої експлуатації септика на території житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, підготовленого ПП «Спецстройпроект-1».

Відповідач також заперечувала проти стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. з підстав недоведеності протиправності дій відповідача та необґрунтованості суми моральної шкоди, яку просить стягнути остання.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дергачівське районне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції Харківської області, відділ містобудування та архітектури у Дергачівському районі Харківської області, про зобов'язання вчинити певні дії, відмовлено.

Додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мироненка С.С. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дергачівське районне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції Харківської області, відділ містобудування та архітектури у Дергачівському районі Харківської області, про зобов'язання вчинити певні дії, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити її позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи наявні достатні докази підтверджуючі порушення прав позивача при будівництві вигрібної ями. Суд прийняв до уваги висновки технічного звіту про можливість подальшої експлуатації септика, який не містить дати складання та місця розташування септика, не є належним та допустимим доказом по справі.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року, посилаючись на те, що судом при ухваленні додаткового рішення не було враховано її майновий стан, що вона є пенсіонером, учасником війни, похилий вік, те, що вона потребує постійного догляду і отримує пенсію 2075 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дергачівське районне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції Харківської області, відділ містобудування та архітектури у Дергачівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дергачівське районне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції Харківської області, відділ містобудування та архітектури у Дергачівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

26 лютого 2019 року, 05 березня 2019 року до Харківського апеляційного суду додано письмові пояснення головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та цивільного захисту районної державної адміністрації Н. Матвєєвої, в яких вказує на те, що факт будівництва вигрібної ями на сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 з порушенням державних будівельних норм встановлено раніше, про що свідчать надані ОСОБА_1 листи Дергачівської районної державної адміністрації від 09 жовтня 2017 року № 01-42/3363, від 31 жовтня 2017 року № Ш-1175/01-09, а також акт перевірки дотримання санітарного законодавства № 8 від 08 вересня 2017 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, просять розглядати справу без їх участі.

13 березня 2019 року, 15 березня 2019 року до Харківського апеляційного суду додано письмові пояснення начальника відділу містобудування, архітектури та цивільного захисту районної державної адміністрації Н. Бондаренко, в яких вказує на те, що факт будівництва вигрібної ями на сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 з порушенням державних будівельних норм встановлено раніше, про що свідчать надані ОСОБА_1 листи Дергачівської районної державної адміністрації від 09 жовтня 2017 року № 01-42/3363, від 31 жовтня 2017 року № Ш-1175/01-09, а також акт перевірки дотримання санітарного законодавства № 8 від 08 вересня 2017 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, просять розглядати справу без їх участі.

18 березня 2019 року до Харківського апеляційного суду подано письмові пояснення адвоката Мироненко С.С., в яких він зазначає, що актом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області № 414-А , на приписом від 08 грудня 2017 року не підтверджується факт порушення прав позивача, актом № 8 не підтверджується невідповідність води з колонки вимогам ДСанПін 2.2.4-171-10, висновок за заявою ОСОБА_1 від 23 листопада 2017 року за підписами в.о. начальника СППП Дергачівського ВН ГУ НП Харківської області та ДОП СППП Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області свідчать про відсутність протиправних дій з боку ОСОБА_2, які призвели до порушення прав заявника. Будь-яких інших доказів, які підтверджують факт порушення прав позивача наявністю вигрібної ями на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, матеріали справи не містять, до апеляційної скарги не було додано.

Також зазначає, що 22 лютого 2018 року ОСОБА_2 отриманий будівельний паспорт на житловий будинок та господарські споруди, порушення прав ОСОБА_1 до завершення будівництва є неможливим, а дії ОСОБА_2 щодо будівництва є законними. Апеляційна скарга не містить доказів на підтвердження розміру моральної шкоди, обставин, які свідчать про обґрунтованість заявленої вимоги.

02 квітня 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Мироненко С.С. до Харківського апеляційного суду подав заяву, в якій просив апеляційну скаргу розглядати без участі ОСОБА_2 та її представника.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_2

ОСОБА_2 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1

На прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 розташована локальна очисна споруда, яка складається із фільтруючого колодязя із червоної цегли та забетонованого дна.

Актом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області №414-А, Припису - 414-Пр «Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил» від 08 грудня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 виконані роботи з будівництва житлового будинку з господарською спорудою (вигрібна яма) без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Актом № 8 перевірки дотримання санітарного законодавства від 08 вересня 2017 року встановлено окремі невідповідності розташування вигрібної ями вимогам нормативно-правових актів та невідповідність води з колонки вимогам ДСанПін 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною».

Згідно висновку за заявою ОСОБА_1 від 23 листопада 2017 року, за підписами в.о. начальника СППП Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області, майора поліції А.М.Мамедова та ДОП СППП Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області, майора поліції В.В.Болгова матеріали щодо звернення ОСОБА_1 вирішено списати до справи ВП.

Згідно рішення Малоданилівської селищної ради від 10 жовтня 2017 року «Про вирішення земельного спору між землекористувачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 між присадибними земельними ділянками прокладена водостічна труба і вода, яка стікає з вулиці (бо дорожнє полотно вище за дворову частину домоволодіння), потрапляє на присадибну земельну ділянку домоволодіння НОМЕР_1 по трубі витікає на присадибну земельну ділянку домоволодіння НОМЕР_3. Даний факт затрудняє власнику домоволодіння НОМЕР_2 контролювати вільне протікання води по території сусіда, що призвело до конфліктної ситуації, бо вода при паводках чи дощах підтоплює будинок і господарські споруди домоволодіння НОМЕР_1.

Відповідно до технічного висновку про можливість подальшої експлуатації септика на території житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 підготовленого ПП «Спецстройпроект-1» у відповідності із замовленням ОСОБА_2 і на підставі кваліфікаційного сертифікату експерта по технічному обстеженню приміщень та споруд (серія НОМЕР_4) від 06 жовтня 2016 року, септик розташований у відповідності із санітарними і архітектурними нормами, може експлуатуватися за призначенням. Знаходиться у задовільному стані, протікань немає, просадка ґрунту відсутня. Усі основні будівельні конструкції, на момент обстеження у 2018 році, деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним і пожежним нормам, придатні для подальшої експлуатації за призначенням.

22 лютого 2018 року ОСОБА_2 отриманий будівельний паспорт на житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 01 жовтня 18 року № 1020-5958 на адвокатський запит вих. № 27/09/3 від 27 вересня 2018 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області повідомляє про наявність у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, інформації щодо повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта № ХК 11 на об'єкт «Житловий будинок, господарські будівлі та споруди» за адресою: АДРЕСА_1 (Замовник ОСОБА_2.).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача засипати вигрібну яму, яка знаходиться в її володінні, біля будинку АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з недоведеності допущених під час влаштування ОСОБА_2 вигрібної ями, порушень будівельних та санітарних норм і правил. Суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів, які могли б свідчити про існування причинно-наслідкового зв'язку між можливими та недоведеними порушеннями та забрудненням води у колонці позивача, руйнуванням погребу та сараю, що вигрібна яма з врахуванням розмірів та конфігурації ділянки, на якій вона розміщена, може (не може) бути влаштована (перенесена) на інше місце, що б вказувало на необхідність її ліквідації, як єдиного можливого способу для захисту прав позивача та неможливість застосування інших, менш обтяжливих для відповідачів способів захисту прав.

Проте суд апеляційної інстанції не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до абз. 2 п. 33 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до технічного висновку про можливість подальшої експлуатації септика на території житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 підготовленого ПП «Спецстройпроект-1» у відповідності із замовленням ОСОБА_2 і на підставі кваліфікаційного сертифікату експерта по технічному обстеженню приміщень та споруд (серія НОМЕР_4) від 06.10.2016 року, септик розташований у відповідності із санітарними і архітектурними нормами, може експлуатуватися за призначенням. Знаходиться у задовільному стані, протікань немає, просадка ґрунту відсутня. Усі основні будівельні конструкції, на момент обстеження у 2018 році, деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним і пожежним нормам, придатні для подальшої експлуатації за призначенням.

22 лютого 2018 року ОСОБА_2 отриманий будівельний паспорт на житловий будинок та господарські споруди за адресою АДРЕСА_1. Станом на час розгляду позовної заяви зазначений будівельний паспорт є чинним та не скасованим у встановленому законом порядку, на схемі забудови земельної ділянки будівельного паспорту міститься також малі очисні споруди типу септик. (а.с. 93-100 том 1).

Як вбачається зі змісту розділу 6 будівельного паспорту «Опалення, водопостачання, каналізація, вентиляція» проектні рішення розділу розроблені у відповідності з архітектурними кресленнями та завданням на проектування і відповідають вимогам будівельних норм та правил: СНІП 4.04.09-91; ДБН В 2.2.-15-2005; ДБН В 2.6-31-2006, каналізація представлена локальною очисною спорудою, яка складається з залізобетонного септику та фільтруючого колодязя, самопливну каналізаційну мережу слід розташовувати на глибині, що перевищує глибину промерзання грунту; місця виводів та випусків інженерних визначати згідно місцевих умов розташування будинку на присадибній ділянці.

Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.(Стаття 13 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 391 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з п. 1.1 розділу І Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 березня 2011 року № 145 у цих Державних санітарних нормах та правилах утримання територій населених місць (далі - Санітарні норми) терміни вживаються у такому значенні: вигрібна яма (вигріб) - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Відповідно до п. 2.21 санітарних норм рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об'єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві забороняється.

Згідно з п. 2.22 санітарних норм вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Пунктом 7.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 р. N 173 колодязі, свердловини в індивідуальних садибах повинні бути віддалені від джерел забруднення на відстань не менше 20 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Як свідчать матеріали справи, наказом № 1344 від 01 вересня 2017 року призначено провести перевірку фактів викладених у заяві ОСОБА_1 працівниками Дергачівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області спільно з працівниками органів місцевого самоврядування.

За результатами перевірки складено акт № 8 від 08 вересня 2017 року, зі змісту якого вбачається, що вигрібна яма, розташована на території домоволодіння ОСОБА_6 побудована з порушенням п. 7.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року № 173 та п. 2.22, Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом МОЗ України від 17 березня 2011 року № 145 в частині недотримання відстаней від вигрібної ями до житлової будівлі та свердловини питного водопостачання.

Відповідно до припису від 12 вересня 2017 року № 3 ОСОБА_2, головним спеціалістом відділу нагляду за дотриманням санітарного законодавства Дергачівського районного управління Головного управління Держспоживслужби в Харківській області Горішним О.Ю. та помічником лікаря епідеміолога відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Дергачівського районного управління Головного управління Держспоживслужби в Харківській області Ярмолюк Н.В. у період з 06 вересня 2017 року по 06 вересня 2017 року при проведенні позапланової перевірки з питань отримання вимог санітарного законодавства у приватному домоволодінні громадянки ОСОБА_2, АДРЕСА_1, згідно розгляду звернення ОСОБА_1 виявлені порушення санітарного законодавства.

Відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V, на підставі Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994року № 4004-ХІІ вимагали усунення виявлених порушень та забезпечити виконання наступних заходів: перенести місце розташування присадибної вигрібної ями та обладнати її відповідно до вимог чинного санітарного законодавства (п. 7 10 ДСан Пін № 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», п. 2.21 та п. 2.22 наказу МОЗ України № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» (а.с. 117-118 том 1).

Листом Головного управління Держспоживслужби в Харківській області на звернення ОСОБА_4 повідомлено, що 12 листопада 2018 року управлінням державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства був здійснений повторний огляд території за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що вигрібна яма ОСОБА_2 згідно припису Дергачівського районного управління Головного управління Держспоживслужби в Харківській області від 12 вересня 2017 року № 3 не перенесена. Наданий представником ОСОБА_2 технічний звіт про можливість подальшої експлуатації септика на території садибного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, не може бути прийнято як документ, що спростовує наявність порушення вимог чинного законодавства, з таких підстав: вищезазначений технічний звіт розроблений без врахування документів чинного законодавства «Державних санітарних правил планування й забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року № 173 та «Державних санітарних норм та правил тримання територій населених місць», затверджених наказом МОЗ України від 17 березня 2011 року № 145, якими визначені нормативні відстані від вигребу на присадибній ділянці до стін житлових будинків та джерел водопостачання; текст технічного звіту не містить будь-яких відомостей стосовно відстаней від вигрібної ями ОСОБА_2 до стін сусіднього житлового будинку та свердловини питного водопостачання ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, висновок стосовно того, що септик розташований від дому у відповідності до санітарних норм, є безпідставним, не ґрунтується на вимогах чинного санітарного законодавства . (а. с. 186-187 том 1).

З пояснень Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 18 вересня 2018 року вбачається, що існування вигрібної ями, побудованої з порушенням санітарного законодавства і у тому стані в якому вона знаходиться на даний час порушує права та інтереси позивача та в певній міри шкодить її здоров'ю.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що право на захист цивільних прав та інтересів кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім того необхідно зазначити, що за своєю юридичною природою позов - це матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Підставою позову є фактичні обставини, що наведені у позовній заяві, тому зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що при будівництві вигрібної ями не порушено будівельних норм.

Разом із тим, враховуючи наявність доказів, які свідчать про наявність порушень ДСан Пін № 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», п. 2.21 та п. 2.22 наказу МОЗ України № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність порушеного права позивача.

Таким чином, виходячи з встановлених вище обставин справи, будівництво вигрібної ями відбулось з порушенням норм санітарного законодавства та порушенням прав позивача, тому суд доходить висновку про наявність порушеного права позивача ОСОБА_1, яке з урахуванням вимог ст. 5 ЦПК України підлягає захисту шляхом перенесення місце розташування присадибної вигрібної ями та обладнати її відповідно до вимог чинного санітарного законодавства (п. 7.10 ДСан Пін № 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», п. 2.21 та п. 2.22 наказу МОЗ України № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць»).

Доводи ОСОБА_1, що наслідком будівництва вигрібної ями є деформація будівельних конструкцій, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Стосовно заявлених вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо спричинення їй моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв'язку міжшкодою та діями відповідача, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково; ухвалене у справі рішення суду необхідно скасувати; позов задовольнити частково, перенести місце розташування присадибної вигрібної ями та обладнати її відповідно до вимог чинного санітарного законодавства п. 7.10 ДСан Пін № 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», п. 2.21 та п. 2.22 наказу МОЗ України № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць».

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року підлягає скасуванню, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року також підлягає скасуванню.

Отже, враховуючи, що рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (вимога немайнового характеру) у зв'язку з розглядом справи судом першої інстанції; 1057 грн. 20 коп. у зв'язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дергачівського районного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції Харківської області, відділ містобудування та архітектури у Дергачівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Перенести місце розташування присадибної вигрібної ями та обладнати її відповідно до вимог чинного санітарного законодавства п. 7.10 ДСан Пін № 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», п. 2.21 та п. 2.22 наказу МОЗ України № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. у зв'язку з розглядом справи судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1057 грн. 20 коп. у зв'язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

А.І. Колтунова