УХВАЛА

13 вересня 2019 року

м. Київ

справа №755/2890/19

провадження № 61-16341ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд», третя особа: ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення сум, визнання наказів недійсними та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

15 серпня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, в якій останній просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким направити справу для продовження розгляду заяви за нововиявленими обставинами.

До касаційної скарги скаржником додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої ОСОБА_1 посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав 17 липня 2019 року, на підставі чого просить строк поновити.

Вивчивши подану заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами цієї ж норми цивільного процесуального законодавства учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувана постанова проголошена 21 червня 2019 року. Строк на касаційне оскарження сплинув 21 липня 2019 року. Касаційна скарга подана 15 серпня 2019 року, тобто, поза межами строку на касаційне оскарження. До касаційної скарги долучено копію постанови, на якій зазначено, що дана копія була видана скаржнику 17 липня 2019 року. З огляду на наведене, строк на касаційне оскарження був пропущений з поважних причин, а відтак заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Однак, касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до положень пункту п`ятого частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі посилання свідчать про незгоду ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції від 07 травня 2003 року, з діями головуючого судді у справі, який ухвалював дане рішення, з діями відповідача та третьої особи стосовно порушення законодавства про працю в трудових відносинах, які існували між учасниками справи.

Верховний Суд акцентує увагу скаржника на тому, що ним оскаржено ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Постановою Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року дана ухвала залишена без змін. Касаційна скарга не містить посилань про те, яким чином суди попередніх інстанцій, постановляючи дану ухвалу та залишаючи її без змін за результатами апеляційного перегляду, порушили норми процесуального права. Відсутність такої інформації суперечить вимогам статті 392 ЦПК України стосовно змісту касаційної скарги.

Таким чином, заявнику необхідно надати до суду виправлену касаційну скаргу, в якій вказати, в чому саме полягали такі порушення.

Крім того, згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Скаржником до суду надано оригінал касаційної скарги та одну копію скарги для інших учасників справи, однак, крім скаржника у справі приймають участь ще дві особи.

Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не надано копій касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи та касаційна скарга не відповідає за змістом вимогам статті 392 ЦПК України.

За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш