ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Чернівці

Справа №727/458/19

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Антишиної Галини Михайлівни, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 4 лютого 2019 року (головуючий у 1-й інстанції Слободян Г.М.),

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Другого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Антишиної Г.М.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 4 лютого 2019 року зазначену скаргу повернуто скаржнику.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

Вказує на те, що на виконання вимог ухвали надав відповідну заяву та клопотання про витребування оскаржуваної постанови державного виконавця, чого судом не було взято до уваги та безпідставно повернуто його скаргу.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

____________________________________________________________________Провадження 22ц/822/375/19 Категорія 49

Повертаючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 3 ст.185 ЦПК України та виходив з того, що у наданий судом строк недоліки усунуто не було.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вказав на відсутність відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо таку відомості позивачу відомі), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв'язку, офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти сторін; належним чином не завірені копії додатків до скарги, відсутні копії додатків до скарги для вручення суб'єкту оскарження, посилання на норми законодавства, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншої скарги на дії суб'єкта оскарження з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 4 лютого 2019 року зазначену скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, якою скаргу на дії державного виконавця залишено без руху.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалу про залишення скарги без руху ОСОБА_1 отримано 28 січня 2019 року (а.с.5).

У строк, наданий судом для усунення недоліків позовної заяви - 31 січня 2019 року, скаржником на виконання ухвали суду від 18 січня 2019 року подано заяву про виправлення недоліків скарги на дії ДВС (а.с. 6).

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

У заяві про виправлення недоліків скарги зазначено відповідні ідентифікаційні коди скаржника та виконавчої служби, їхні електронні адреси, номери засобів зв'язку.

Скаржником також вказано, в чому, на його думку, полягає неправомірність дій суб'єкта оскарження з посиланням на норми законодавства.

Також згідно вимог ухвали про залишення скарги без руху скаржником зазначено, що ним не подано іншої скарги на дії цього ж суб'єкта оскарження з тим самим предметом та з тих самих підстав; подано клопотання про витребування у суб'єкта оскарження копії оскаржуваної постанови та оригіналу супровідного листа з доказами надсилання цієї постанови стягувачу та доказами її отримання, тобто виконано вимоги ували суду.

Аналіз зазначених вище дій суду свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано до скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця правила ч.1 ст.185 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 4 лютого 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 4 лютого 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис А.І. Владичан

Судді: /підпис/ Н.К. Височанська

/підпис/ І.Н. Лисак

З оригіналом згідно