ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №583/3351/18

Номер провадження 22-ц/816/65/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - Приватне підприємство «Жилкомсервіс»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області в складі судді Ільченко В.М. від 30 жовтня 2018 року, постановлену у м. Охтирка Сумської області,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ПП «Жилкомсервіс» звернувся з позовом до суду, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 10812 грн 93 коп.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2018 року позовна заява ПП «Жилкомсервіс» залишена судом без розгляду відповідно до п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України з підстав повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого про розгляд справи позивача, від якого не надходила заява про розгляд справи без його участі.

12 листопада 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи був призначений судом у порядку спрощеного позовного провадження, явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення справи без додаткових пояснень сторін, тому суд першої інстанції не мав підстав призначати справу з викликом (повідомленням) сторін, а отже і залишати позовну заяву без розгляду з підстав повторної неявки позивача. Відмова суду розглянути справу за наявним матеріалами порушує права відповідача, оскільки через невирішеність даного спору відповідач не має можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення не заперечував, просив розгляд справи провести без його участі.

Ні апелянт ОСОБА_1, ні її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися апеляційним судом, проте ухилилися від отримання відповідних повідомлень. У рішенні по справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ПП «Жилкомсервіс» суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином повідомлений про розгляд справи, повторно без поважних причин не з'явився до суду, заяву про розгляд справи за його відсутності він не подавав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частина 1 ст. 223 ЦПК України встановлює, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави суд повинен з'ясувати:

1) чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз;

2) чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини;

3) чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

За змістом процесуального закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 09 год. 11 жовтня 2018 року (а.с. 29).

В судове засідання 11 жовтня 2018 року представник позивача не з'явився, про причини неявки не повідомив. Про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 31).

За клопотанням представника відповідача розгляд справи був відкладений на 30 жовтня 2018 року (а.с 56).

В судове засідання 30 жовтня 2018 року представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, повторно не з'явився, про причини неявки суд не проінформував (а.с. 58).

Заява про розгляд справи у відсутності представника позивача в матеріалах справи відсутня.

За таких обставин, встановивши, що позивач будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання без поважних причин повторно не з'явився до суду, при тому заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Виходячи з визна¬ченої у цивільному процесуальному законодавстві моделі змагальнос¬ті, суд розглядає справу за участю сторін, але має право розглянути справу за наявності в ній достатніх матеріалів про права та взаємовід¬носини сторін, якщо обидві сторони або відповідач не з'явилися в су¬дове засідання; залишити заяву без розгляду, якщо в судове засідання повторно не з'явився позивач.

При цьому виключно суд, а не сторони, має право робити висновки про достатність матеріалів для розгляду справи по суті спору без участі сторін

Європейський суд з прав людини також дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

У рішенні від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні по справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Враховуючи обставини справи та вимоги закону висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є законним та обґрунтованим.

Твердження відповідача про порушення її права на отримання субсидії за відсутності рішення суду по суті даного спору, не може бути підставою для скасування законного судового рішення, постановленого з дотриманням норм процесуального права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За замістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, за наявності між сторонами спору про розмір заборгованості за послуги ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду з відповідною позовною заявою на захист свого порушеного права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 06 лютого 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко