Справа № 471/184/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21.05.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

представника позивача Коляди А.В.

представника відповідача Пісоцького О.М.

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Братської районної державної адміністрації Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Братської районної державної адміністрації Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без руху, посилаючись на те, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального закону, як то, у ній не зазначено ціни позову та не сплачено відповідний судовий збір.

Представник позивача вважала, що заява відповідає вимогам закону, проте, погодилась щодо того, що вимога про повернення земельної ділянки є майновою, а позов подано від імені фізичної особи ОСОБА_1 , а не юридичної Фермерського господарства Нарбут.

Тож, заслухавши представників сторін, перевіривши обгрунтованість заявленого представником відповідача клопотання, з`ясувавши у представника позивача відомості щодо особи, яка подала позов, відсутність яких позбавляла суд вказати на наявні недоліки до відкриття провадження та зазначити їх у попередній ухвалі, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема, через таке.

Як слідує із цієї заяви, позивач, через свого представника просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Братської районної державної адміністрації Миколаївської області № 346-р від 30 жовтня 2012 року, № 196-р від 15 червня 2012 року та № 325-р від 05 жовтня 2012 року.

Тож, незважаючи на те, що представником позивача ці вимоги викладені, як одна, але фактично позивачем висунуто три позовні вимоги, позаяк, кожне із цих розпоряджень є предметом судового розгляду.

Також, позивачем через свого представника висунуто вимогу про скасування реєстрації земельних ділянок, що були внесені Державними кадастровими реєстраторами, як наслідок незаконних розпоряджень Братськогої районної державної адміністрації, а саме : 1) (кадастровий номер) ОСОБА_2 ), 2) (кадастровий номер) ОСОБА_3 , 3) (кадастровий номер) ОСОБА_4 , 4) (кадастровий номер) Державна власність , 5) (кадастровий номер) ОСОБА_5 , 6) ( кадастровий номер) ОСОБА_6 , 7) (кадастровий номер) ОСОБА_7 , 8) (кадастровий номер) ОСОБА_8 , 9) ( кадастровий

номер) Державна власність, 10)( кадастровий номер) ОСОБА_9 , 11) ( кадастровий номер) ОСОБА_10 , 12) ( кадастровий номер) ОСОБА_11 , 13)( кадастровий номер) ОСОБА_12 , 14) ( кадастровий номер) ОСОБА_13 , 15) ( кадастровий номер) ОСОБА_14 , 16) ( кадастровий номер) ОСОБА_15 , 17) ( кадастровий номер) ОСОБА_16 .

Наскільки зрозумів суд, мова йде про скасування рішень/рішення державного/державних реєстратора/реєстраторів про державну реєстрацію права власності (чи іншого права), а тому предметом судового розгляду є кожне із них окремо.

Крім цього, позовна заява містить вимогу про повернення земельної ділянки, наданої позивачу, в попереднє становище, яке існувало до винесення головою Братської районної державної адміністрації Миколаївської області розпоряджень № 346-р від 30 жовтня 2012 року, №196-р від 15 червня 2012 року та № 325-р від 05 жовтня 2012 року.

Отже, фактично позивач висунув не 3 вимоги, як вказано в позовній заяві, а 20 вимог немайнового характеру і одну вимогу майнового характеру.

Зокрема, вимога про повернення земельної ділянки в попереднє становище є вимогою майнового характеру, оскільки, як зрозумів суд, позивач зажадає фактичного повернення йому земельних ділянок, які надані іншим фізичних особам і право користування якими, на його думку, належить йому.

Суд, при цьому, виходив із того, що статтею 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Таким чином, вимога про повернення земельної ділянки у розумінні змісту даної статті є майновою вимогою, тобто судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру.

У свою чергу, згідно із п.1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір за ставкою на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Ціна ж позову, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна ( п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України), тобто, у даному випадку вартістю земельних ділянок, повернення у своє користування яких зажадає позивач.

Проте, ціни позову у позовній заяві не вказано, судовий збір сплачено за три вимоги немайнового характеру у сумі 2 305, 20 грн. ( 768, 40 х3 = 2 305, 20 грн.), що, на переконання суду є невірним із мотивів, що викладені вище.

У цьому випадку, за правилом п.10 ч.1 ст. 176 ЦПК України, згідно якого у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається сумою усіх вимог.

Тобто, положення п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України щодо того, що позовна заява повиненна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, не дотримано.

Крім цього, у контексті вищевикладеного, позивачем не дотримано положення ч.4 ст. 177 ЦПК України, яка імперативно зобов`язує позивача додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже, до цієї позовної заяви, з урахуванням того, що нею висунуто 20 вимог немайнового характеру і 1 вимогу майнового характеру, повинно бути додано документ про сплату судового збору згідно із правилами п. 10 ч.1 ст. 176 ЦПК України, тобто за 20 вимог немайнового характеру та за одну вимогу майнового характеру, виходячи із ціни позову ( щодо вимоги майнового характеру).

Відсутність ціни позову позбавляє суд вказати точний розмір судового збору, який належить сплатити у даному випадку.

Крім того, згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги ( якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних документів).

Проте, висуваючи вимогу про скасування розпоряджень голови Братської районної державної адміністрації Миколаївської області, та в силу вказаної вище правової норми маючи обов`язок подати ці докази, позивач не подав належним чином завірених копій цих розпоряджень.

А представник позивача в судовому засіданні клопотань про їх витребування не заявляла, незважаючи на запитання суду.

Крім того, позивач, висунувши вимогу про скасування реєстрації земельних ділянок, що були внесені Державними кадастровими реєстраторами із зазначенням кадастрових номерів та ПІБ осіб, не надає доказів на підтвердження цієї вимоги.

Таким чином, позивачу слід запропонувати усунути недоліки позовної заяви шляхом виконання імперативних вимог закону, як то, п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України шляхом зазначення ціни позову, ч.4 ст. 177 ЦПК України шляхом надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі та ч. 5 ст. 177 ЦПК України шляхом подання доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Крім того, слід додати, що представник позивача в судовому засіданні наполягала на тому, що позов подається фізичною особою ОСОБА_1 , а не Фермерським господарством Нарбут, тому у такому разі судовий збір з слід сплатити виходячи із ставки, установленої за подання позову фізичною особою.

За правилом ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 175, 177, 187, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Братської районної державної адміністрації Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без руху.

Запропонувати позивачу не пізніше 5 (п`яти) днів з дня отримання копії цієї ухвали усунути виявлені недоліки, у спосіб, що визначений у ухвалі, інакше позовна заява буде залишена без розгляду на підставі ч.13 ст. 187 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що якщо він відповідно до ухвали виконає вимоги ст. 175, 177 ЦПК України у п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, то суд має продовжити розгляд справи.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на цю ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Явіца