Справа № 333/5199/18
Провадження №2-во/333/291/19
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., розглянувши у порядку письмового провадження, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

15 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про застосування до відповідача ОСОБА_3 заходів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування зазначено, що відповідачем по справі неодноразово подавалися апеляційні скарги на одну й ту саму ухвалу суду з метою перешкоджанню судочинству та затягування розгляду справи, що є зловживанням процесуальними правами. Оскільки предметом розгляду справи є стягнення аліментів, затягування розгляду справи завдає істотної шкоди інтересам дитини.

Вивчивши клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

26 вересня 2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, яка передана у провадження судді Дмитрієвої М.М.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, на яку 05 листопада 2018 року відповідачем ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 була залишена без задоволення.

08 квітня 2019 року відповідачем знову подано апеляційну скаргу на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2018 року за якою ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року відмовлено у відкриття провадження.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства у цивільних справах є доступу до правосуддя. Виходячи з цього, ефективність даного інституту повязана із застосуванням як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року. Зокрема, суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції 1950 року, а також практики Європейського Суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції 1950 року при вирішенні спору щодо цивільних прав та обовязків, сторони мають право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на апеляційне оскарження рішення суду мають учасники справ, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси (або) обовязки (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

З метою недопущення зловживання процесуальними правами на апеляційне оскарження та затягування розгляду справи, п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України передбачено, що у разі наявності постанови про залишення апеляційної скарги без задоволення або наявності ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Враховуючи викладене, застосування до відповідача заходів процесуального примусу через повторне подання ним апеляційної скарги на ухвалу суду у даному випадку не може бути підставою для їх застосування, через що у задоволенні клопотання представника позивача необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 143, 260, 358 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу залишити без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва