РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.,
30.12.2016 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «СК «АХА Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 15 351,05 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилався, зокрема, на те, що 29.11.2012 р. між АТ СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 потерпілим від ДТП було укладено договір добровільного страхування № 3636052/05АВ, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Субару», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 20.06.2013 р. о 11:10 год. по пр. Московський, 199 в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Кіа», номерний знак НОМЕР_2, який знаходився в володінні та під керуванням ОСОБА_1 та автомобілю потерпілого. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАІ Первинної довідки ДАІ та акту огляду пошкодженого ТЗ 25.06.2013 р. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні даного ДТП. Потерпілий ОСОБА_2 своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, складала 15 351 грн. 05 коп., при цьому, позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_2 Оскільки, згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою, якою, в даній ДТП визнана відповідач ОСОБА_1, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом.
До позовної заяви представником позивача додано клопотання про визнання поважною причину щодо пропуску строку позовної давності, поновлення строку позовної давності (а.с.31-32), в якому представник посилався на наступне.
При зверненні з позовом до ОСОБА_1 було пропущено строк позовної давності внаслідок наступних причин. 18.03.2015 р. представник позивача звернувся до Господарського суду Харківської області до страхової компанії відповідача про виплату страхового відшкодування. Слухання даної справи закінчилось винесенням 16.08.2016 р. постанови Харківського апеляційного господарського суду. Тривалий час пішов на отримання постанови апеляційної інстанції та погодження з керівництвом подальших дій по даній справі. Враховуючи викладене представник позивача просив суд прийняти дане клопотання до уваги; визнати поважною причину щодо пропуску строку позовної давності та поновити строк протягом якого позивач може звернутись до Київського районного суду м.Харкова за захистом своїх прав та законних інтересів.
У судове засідання представник позивача не зявився, 30.01.2019 р. до канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_3 про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції (а.с.57), крім того 16.01.2019 р. до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_4 про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому він зазначив, зокрема, що всі необхідні для розгляду справи документи та пояснення були надані суду, тому представник вважає, що розгляд справи є можливим за відсутності позивача (а.с.123).
Відповідач та її представник у судове засідання не зявились, 21.01.2019 р. представник відповідача адвокат ОСОБА_5 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника та про застосування строків позовної давності (а.с.129-130), в якій посилався на наступне.
Як на підставу предявлення позову до відповідача ОСОБА_1 представник позивача в тексті позовної заяви зазначив, що відповідача було визнано винною скоєнні адміністративного правопорушення під час ДТП постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова. При цьому, позивач взагалі не зазначив ані дати такої постанови, ані номера справи у Фрунзенському районному суді м. Харкова. Крім того, в графі «додатки» представник позивача в п. 8 зазначає: «копія Постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова», хоча насправді матеріали справи, як і самі додатки до позовної заяви такої копії взагалі не містять. Фактично, позивачем не виконано покладений на нього обовязок та не надано суду доказів вини відповідача у скоєнні ДТП, що сталася 20.06.2013 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК за регресним зобовязанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання.
Із тексту позовної заяви вбачається, що виплата потерпілому суми страхового відшкодування була здійснена позивачем 05.07.2013 р. Саме із цього часу у позивача виникло право регресної вимоги до винуватця ДТП. Таким чином, останнім днем для подачі даної позовної заяви був день 05.07.2016 р. включно. Проте, позивач звернувся до суду тільки 30.12.2016 р., що підтверджується відповідною відміткою канцелярії суду. Тобто, позивач пропустив 3-річний строк для предявлення даного позову. До позовної заяви представник позивача подав клопотання про визнання поважною причину щодо пропуску строку позовної давності, поновлення строку позовної давності. Як на підставу поважності причин строку позовної давності представник позивача посилається на те, що 18.03.2015 р. ними було подано позов про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу до Господарського суду Харківської області, розгляд даної справи було закінчено лише 16.08.2017 р., а потім тривалий час вони не могли отримати постанову Харківського апеляційного господарського суду та погодити подальшу позицію із керівництвом.
Наявність даних обставин жодним чином не заперечується відповідачем, проте вони в жодному випадку не можуть бути визнані судом поважними та взагалі не заслуговують на увагу у звязку із наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦК України (зупинення перебігу позовної давності) перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред'явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. В даному випадку відсутня будь-яка із вище перелічених підстав, що зумовлює зупинення перебігу строку позовної давності. За таких обставин, строк для предявлення позивачем даного позову розпочався 05.07.2013 р. та скінчився 05.07.2016 р. Відповідач погоджується із позицією представника позивача відносно того, що виключно страховику, який виплатив страхове відшкодування, належить право вибору способу захисту свого порушеного права предявлення відповідного позову в порядку регресу або до винної особи, або до його страховика. Проте, в даному випадку необхідно звернути увагу суду на наступне. ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" помилково вважаючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу зареєстрована саме у цього страховика. Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.07.2016 р. вказаний позов було задоволено повністю. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2016 р. рішення Господарського суду Харківської області від 04.07.2016 р. було скасовано та постановлено нове по суті позовних вимог, яким у задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі. Підставою для такого рішення суду апеляційної інстанції стало те, що в ході розгляду справи було встановлено, що позивач помилився стосовно того, що відповідальність винуватця ДТП була застрахована у страховика Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія". Таким чином, позивач скористався наданим йому правом вибору способу захисту свого порушеного права звернувся до суду із позовною заявою про стягнення сплаченої ним суми страхового відшкодування, однак, внаслідок власної недбалості, помилки чи то будь-яких інших обставин, помилився при визначенні належного відповідача, що призвело до законної відмови у задоволенні позовних вимог. Фактично, подаючи позов до Київського районного суду м. Харкова позивач обґрунтовував пропуск встановленого законом строку загальної позовної давності тим, що через власну помилку він не зміг належним чином реалізувати своє право регресної вимоги. Дана обставина в жодному випадку не є та не може вважатися поважною причиною пропуску 3-річного строку позовної давності.
У звязку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та застосувати до позовних вимог строки позовної давності.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що представником позивача та представником відповідача подані до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Рішенням господарського суду Харківської області від 04 липня 2016 р. у справі № 922/1425/16 позов задоволено, з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" стягнуто 14351,05 грн. страхового відшкодування та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» задоволено, рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2016 р. у справі № 922/1425/16 скасувано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено (а.с.33-37).

Таким чином суд вважає, що позивачем приймались заходи щодо відновлення його права на судовий розгляд, тому посилання представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності є необґрунтованими.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

29.11.2012 р. між АТ Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування № 3636052/05АВ, за яким АТ Страхова компанія «АХА Страхування» застрахував майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Субару», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5-10).

20.06.2013 р. о 11:10 год. по пр. Московський, 199 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2 (а.с.13-14).

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до акту огляду пошкодженого ТЗ 25.06.2013 р. (а.с. 24-25).

Потерпілий ОСОБА_2 звернувся до АТ Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. що підтверджується повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 11-12).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого внаслідок ДТП, складала 15 351 грн. 05 коп., що підтверджується калькуляцією дефектів № 1.002.13.0 від 28.06.2013 р.

Згідно умов договору страхування «ПАТ «АХА Страхування» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15 351 грн. 05 коп.

Виплата страхового відшкодування була здійснена «ПАТ «АХА Страхування» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 20.06.2013 р., страхового акту від 25.06.2013 р.

Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 42/00 від 05.07.2013 р. (а.с. 29).

З вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Однак, позивачем не надано доказів вини відповідача ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, що сталася 20.06.2013 р., на підтвердження його права зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, ані разом з позовною заявою, ані в ході всього розгляду справи, як і не було заявлено клопотань про витребування таких доказів.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано його право зворотної вимоги до ОСОБА_1, тому відмовляє у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст..1191 ЦК України, ст.2 12, 13, 76, 77, 813 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська б.8, .

Відповідач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: 61023, АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 13.02.2019 р.

Суддя Чередник В.Є.