Дата документу 05.02.2019 Справа № 328/579/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/579/18 Головуючий у 1 інстанції: Новікова Н.В.
Провадження № 22-ц/807/114/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 26 травня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/17-07/2390-40 від 30.05.2006 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3, перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

На підставі договору про відступлення права вимоги № 2 від 26 травня 2016 року, укладеним між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія», право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

27 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. було посвідчено договори відступлення права вимоги за договорами іпотеки, у тому числі за договором іпотеки до кредитного договору № 014/17-07/2390-40 від 30.05.2006 року, відповідно до якого ТОВ «Українська факторингова компанія» набула статусу іпотекодержателя відносно предмету іпотеки; жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 48,0 зареєстроване в комунальному підприємстві «Абрис» м. Токмак за реєстраційним номером 141852011, що виступає в якості забезпечення по кредитному договору та належить на праві власності ОСОБА_3

У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань ОСОБА_3 станом на дату відступлення права вимоги заборгованість складає 296 453,33 грн.

Безспірність заборгованості ОСОБА_3 також встановлена рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року по справі № 185/497/15-ц, що складає 191 496,56 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2016 року замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Українська факторингова компанія» по справі № 185/497/15-ц.

16.09.2016 року ТОВ «Українська факторингова компанія» було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення, однак, поштовий конверт було повернуто, у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 29.09.2009 року по справі № 2-1368/09 звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», на підставі чого було видано виконавчий лист.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 13.07.2016 року по справі № 2-1368/09 замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на ТОВ «Українська факторингова компанія».

У зв'язку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6, реалізувати вказаний предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах не є можливим.

На підставі зазначеного просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/17-07/2390-40 від 30.05.2006 року перед ТОВ «Українська факторингова компанія» у розмірі 296 453,33 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, а саме: жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,9 кв.м., жилою площею 48,0 зареєстроване в комунальному підприємстві «Абрис» м. Токмак за реєстраційним номером 141852011 шляхом визнання за ТОВ «Українська факторингова компанія» права власності.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року з виправленою опискою ухвалою від 18 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ТОВ «Українська факторингова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на застосування товариством як іпотекодержателем вказаних судом способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення з відповідними позовами, неможливість виконання ухвалених судових рішень, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2006 року між акціонерним поштово-комерційним банком «Аваль» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/17-07/2390-40.

На виконання умов кредитного договору № 014/17-07/2390-40 від 30 травня 2006 року між акціонерним поштово-комерційним банком «Аваль» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 31 травня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області Чернявським В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1373 та зареєстрований в реєстрі для реєстрації заборон за № 21.

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: жилий будинок, що знаходиться зав адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., зареєстроване в комунальному підприємстві «Абрис» м. Токмак за реєстраційним номером 141852011, яке належить іпотекодавцю на підставі купівлі-продажу від 31 травня 2006 року, посвідченого Чернявським В.В., приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу за 31.05.2006 року за р. № 1367. Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 30 000,00 грн., про що зазначено в п. 1.3 договору іпотеки.

В пункті 2.1.2 договору іпотеки передбачено, що земельна ділянка на якій розташований предмет іпотеки, не є власністю іпотекодавця.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2009 року у справі № 2-1368/09 позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., зареєстрований в комунальному підприємстві «Абрис» м. Токмака за реєстраційним номером 14852011, який належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 31 травня 2006 року, посвідченого 31.05.2006 року за реєстровим номером 1367 приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Чернявським В.В. Застосовано спосіб реалізації предмета іпотеки за процедурою продажу, передбаченою ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме з правом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладати договори купівлі продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та мати усі повноваження продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно з органів БТІ, нотаріату, необхідних для здійснення такого продажу, в порядку передбаченому договором іпотеки № 1373 від 31 травня 2006 року посвідченим приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Чернявським В.В. За рахунок коштів отриманих від реалізації заставного майна, у встановленому законом порядку задовольнити в повному обсязі вимоги Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 29745 грн. 47 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрати на сплату судового збору в розмірі 297 грн. 46 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 250 грн., а разом 547грн. 46 коп.

26 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 114/19 .

27 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (первісний іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає та передає, а новий іпотекодержатель приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов'язань за кредитними договорами та перелічені в додатку № 1 до цього договору - у реєстрі іпотечних договорів. Згідно додатку № 1 до договору відступлення прав за договорами іпотеки до ПАТ «Вектор Банк» перейшло право іпотекодержателя щодо предмету іпотеки - жилого будинку 6 по вул. Грушевій у м. Токмак Запорізької області.

26 травня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Українська Факторингова Компанія» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 2. Згідно витягу з реєстру боржників № 2-1 від 27.05.2016 року до договору відступлення права вимоги № 2 від 26.05.2016 року право грошової вимоги за кредитним договором № 014/17-07/2390-40 від 30.05.2006 року укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

27 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. було посвідчено Договори відступлення права вимоги за договорами іпотеки, у тому числі за договором іпотеки до кредитного договору №014/17-07/2390-40 від 30.05.2006 року, відповідно до якого ТОВ «Українська факторингова компанія» набула статусу іпотекодержателя щодо предмету іпотеки (жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3А.).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року у справі № 185/497/15-ц (провадження № 2/185/902/15) позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» достроково заборгованість за кредитним договором № 014/17-07/2390-40 від 30 травня 2006 року у сумі 191 496 грн. 56 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 21 666 грн. 84 коп.; заборгованості по сплаті відсотків - 23 739 грн. 76 коп.; пені - 146 089 грн. 96 коп., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 1914 грн. 97 коп. Зазначене рішення суду набрало законної сили 31 березня 2015 року та видано виконавчі листи у справі № 185/497/15-ц.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2016 року у справі № 185/497/15-ц заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» задоволено, замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 014/17-07/2390-40 від 30 травня 2006 року, а саме стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено правонаступником ТОВ «Українська факторингова компанія».

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького районного управління юстиції від 28 листопада 2011 року виконавчий лист № 2-1368/09 виданий 09 серпня 2011 року Токмацьким районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що будинок № 6 по вул. Грушовій у м. Токмак не може бути переданий на реалізацію, так як боржник ОСОБА_3 не оформлював у встановленому чинним законодавством порядку земельну ділянку під окремо розташованим об'єктом нерухомості.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача у виконанні рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2009 року у цивільній справі № 2-1368/09 задоволено, замінено стягувача у виконанні рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2009 року по справі № 2-1368/09 з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Українська факторингова компанія» відносно ОСОБА_3

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.4 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом першої інстанції встановлено, що способи задоволення вимог іпотекодержателя передбачені пунктом 5.5 договору іпотеки.

Згідно з п. 5.5.1 договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателем про порушення зобов'язань за цим або за кредитним договором встановлений іпотекодержателем вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки.

В такому випадку цей договір відповідно до ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом.

Пунктом 5.5.2. договору іпотеки визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду про продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкова ціна предмета іпотеки прилюдних торгів встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, якщо така згода не досягнута - спеціальною організацією, що проводить прилюдні торги на підставі оцінки предмета іпотеки.

Іпотекодержатель має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем, який укладається за письмовою згодою з іпотекодержателем в порядку, визначеному статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». При цьому кошти за нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки іпотеко держателя (п. 5.5.3. договору іпотеки).

Матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів щодо відсутності згоди іпотекодавця ОСОБА_3 на позасудовий спосіб урегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань.

Пунктом 5.7. договору іпотеки передбачено, що право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, встановлених п. 5.5 договору, та вибір способу задоволення таких вимог належить іпотекодержателю.

Таким чином, сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності є необхідним зазначити наступне.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а також надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не вказує про можливість визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-38цс18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №14-343цс18.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем, оскільки сторони визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності іпотекодержателем, що виключає виникнення права власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, є повторенням доводів позовної заяви, яким дана належна оцінка в рішенні суду першої інстанції.

Посилання ТОВ «Українська факторингова компанія» на неможливість звернути стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб не спростовує того факту, що з урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку", суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 грудня 2017 року - посвідченні договору купівлі - продажу, на яку в апеляційній скарзі посилається товариство, відмовлено з тих підстав, що директором ТОВ «Українська факторингова компанія» не надано документів на підтвердження права власності на житловий будинок. Зазначену постанову нотаріуса позивач не оскаржував.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» залишити без задоволення.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: