КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/9689/16 Головуючий у 1-й інстанції - Лазаренко В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року, постановлену у складі судді Лазаренко В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «УАСК «АСКА ЖИТТЯ», про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «УАСК «АСКА ЖИТТЯ», про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «УАСК «АСКА ЖИТТЯ», про визнання недійсним кредитного договору - визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв`язку з неусуненням недоліків зазначених в ухвалі Солом'янського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у встановлений судом строк.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що судом безпідставно повернуто позовну заяву, оскільки позивачка є споживачем фінансових послуг та звернулась до суду з позовом з метою захисту своїх порушених прав як споживача, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим звільнена від сплати судового збору. Крім цього, постановляючи ухвалу про повернення, суд першої інстанції порушив положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено право кожної особи на справедливий суд та принцип доступу до суду.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву заявникові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги, зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «УАСК «АСКА ЖИТТЯ», про визнання недійсним кредитного договору, в якій одночасно просила звільнити її від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення вказаної ухвали, а саме позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання позову немайнового характеру в сумі 551,20 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», яким не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви споживачем.

Копію ухвали від 01 червня 2016 року ОСОБА_1 отримала 17 серпня 2016 року та того ж дня подала заяву про усунення недоліків, в якій зазначила про те, що вона на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, оскільки звернулася з позовом, який пов`язаний з порушенням її прав, як споживача.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного висновку.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України (в редакції Кодексу 2004 року, яка діяла на час подання позовної заяви та постановлення ухвали про залишення позову без руху).

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України в редакції Кодексу 2004 року, до позовної заяви подається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 119 ЦПК України в редакції Кодексу 2004 року, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При поданні у травні 2016 року позовної заяви ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір. Як на підставу звільнення від сплати судового збору вона посилалася на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», так як позовні вимоги обґрунтовувались цим же Законом.

Після отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 надіслала на адресу суду першої інстанції заяву, в якій також вказала на підстави звільнення її від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушеннями їх прав.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору.

Разом з тим від часу прийняття Закону України «Про судовий збір» до нього неодноразово вносилися зміни.

Внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року №484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон №484-VIII) суттєво підвищено ставки судового збору, а також одночасно значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору. Відповідно викладено в новій редакції і статті 4, 5 Закону України «Про судовий збір».

Закон №484-VIII є спеціальним законом у питаннях звільнення від сплати судового збору. Стаття п`ята цього закону передбачала безумовне звільнення від сплати судового збору споживачів, але внаслідок викладення статті 5 цього Закону в новій редакції згідно із Законом №484-VIII споживачі на сьогодні відсутні в переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору у всіх судових інстанціях.

Поряд з цим, зміни до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав не внесено.

При цьому частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом саме в цій сфері захисту прав споживачів, звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом врегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об`єктів справляння судового збору.

Статті 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначають, що об`єктом справляння судового збору є процесуальний документ - позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від об`єкта справляння судового збору.

Аналіз норми частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв`язку з положеннями статей 1 - 6 Закону України «Про судовий збір», зокрема статті п`ятої зазначеного закону в редакції Закону №484-VIII, приводить до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв`язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону, звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Крім того, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у ч. 3 ст. 22 Закону України» Про захист прав споживачів» (Відомості Верховної ради України, 2006., №7, ст. 84) слова «державного мита» замінені словами «Судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Правова позиція про звільнення позивачів від сплати судового збору висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.03.2018 року у справі №761/24881/16-ц та за приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судом.

Залишаючи позовну заяву без руху та, в подальшому, визнаючи її неподаною і повертаючи, суд не звернув уваги на вищезазначене та помилково повернув позовну заяву з підстав несплати судового збору, в той час як ОСОБА_1 є споживачем послуг та відповідно до положень ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» є звільненою від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

Згідно статті8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на справедливий суд.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.