Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 704/292/19

10 травня 2019 р.

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Міщенко К.М.

за участю секретаря - Самсонової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тальнівського районного відділення ДВС, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Тальнівського районного відділення ДВС про зняття арешту з усього майна, що йому належить, який було накладено постановою державного виконавця Тальнівського районного відділу ДВС ГТУЮ про звернення стягнення на майно боржника 21.06.2012 року в межах виконавчого провадження №31308041, щодо виконання виконавчого листа №2-666 від 31.01.2012 року виданого Тальнівським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 37124 грн. 49 коп. У позовній заяві позивач зазначає, що 27.11.2013 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна, виконавчий лист не пред`являвся знову до Тальнівського відділу ДВС, так як ОСОБА_4 розрахувався з стягувачем відразу ж після повернення даного виконавчого листа, на даний час стягувач не має претензій до ОСОБА_3 Так як у Тальнівському відділі ДВС немає даних, про погашення боргу ОСОБА_5 , бо борг погашався після повернення виконавчого документу стягувачу, тому відділ ДВС не може зняти арешт з його майна самостійно, а лише за рішенням суду, тому позивач звернувся з даною заявою до суду.

Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився , надав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, просив позовні вимоги задовольнити, а справу розглядати у його відсутність.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

За результатами пошуку інформації у «ВП -спецрозділ» було виявлено що на виконанні у Тальнівському РВ ДВС ГТУЮ у Черкакській області перебувало виконавче провадження № 31308041. Старшим державним виконавцем Саламахою М.В. винесена постанова про звільнення майна боржника з під арешту, повернення ВД стягувачеві п.2 ч.1 ст. 47 (відсутність у боржника майна).

Згідно листа № 2428 від 04.04.2019 року, наданого адвокату Тригуб О.М. відділом Державної виконавчої служби Тальнівськогго району, 27.11.2013 року виконавче провадження № 31308041 завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно розписки від 29.03.2019 року ОСОБА_2 розписався в тому, що ОСОБА_4 розрахувався з ним за договором позики згідно виконавчого листа №2-666 від 31.01.2012 виконавче провадження №31308041.

Водночас, у зв`язку з тим, що на належне ОСОБА_6 майно накладено арешт на підставі вищевказаної постанови державного виконавця, він не має можливості розпоряджатися цим майном.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що інших способів зняття арешту з вказаного нерухомого майна та захисту прав позивача ОСОБА_3 немає, відповідач проти позову не заперечує, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Статтею 41 Конституцією України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень п.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках неможливості скасування арешту органами ДВС, арешт може бути знято за рішенням суду.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Орган, який наклав арешт, позбавлений можливості скасувати накладений арешт, оскільки відсутні матеріали виконавчого провадження.

Зважаючи на те, що згідно з інформацією у «ВП - спецрозділ» виконавче провадження № 31308041 було закінчено 30.10.2013 та на виконанні відкриті виконавчі провадження, згідно яких боржником є ОСОБА_4 не перебувають, продовження арешту майна перешкоджає ОСОБА_4 в реалізації його прав власника, суд вважає позов про скасування обтяження у виді арешту усього майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-13, 247, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Тальнівського районного відділення ДВС, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_7 , накладений постановою державного виконавця Тальнівського районного відділу ДВС ГТУЮ про звернення стягнення на майно боржника 21.06.2012 року в межах виконавчого провадження №31308041, щодо виконання виконавчого листа №2-666 від 31.01.2012 року виданого Тальнівським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 37124 грн. 49 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя К.М. Міщенко