Справа № 450/1097/19 Провадження № 2/450/1000/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з цивільним позовом до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на майно, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) у землі розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 12.07.2007 року. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама, на випадок смерті своїм майном не розпорядилась, до кола спадкоємців першої черги, що вчинили дії, необхідні для прийняття спадщини, увійшла лише вона. До складу спадкової маси після смерті спадкодавця увійшло право на земельну частку (пай). Після смерті матері вона звернулася в нотаріальну контору та успадкувала частину майна ОСОБА_2 , а саме житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачено, а тому вона не може успадкувати майно через нотаріальну контору.

Ухвалою від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, не заперечує проти спадкування права власності на земельну частку (пай).

Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст.247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане Соколівською сільською радою Пустомитівського райоун Львівської області 04.06.2001 року.

Отже, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент їх виникнення.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-7/99 від 09.02.1999 року, суд дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя своїм майном на випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядилася.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, до спадкоємців першої черги за законом належать діти, дружина і батьки померлого, спадкоємці першої черги за законом успадковують майно померлого в рівних частках.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1

Факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та позивачем (мати - донька) стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно відділом реєстрації актів громадянського стану м.Пустомити Львівської області 19.06.2001 року.

Після відкриття спадщини, ОСОБА_1 звернулася в Пустомитівську державну нотаріальну контору та їй видано свідоцтво про право на спадщину 28.01.2002 року на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

З Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТСС «Україна» розміром 2,29 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що стверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , який виданий 12.07.2007 року на підставі рішення Пустомитівської РДА Львівської області від 16.05.1997 року №253.

Позивач у позовній заяві зазначила, що даний сертифікат було втрачено.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що освідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У пункті 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що позивач фактично прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на неї, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, який не заперечив щодо задоволення позовних вимог, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 529, 534, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) у землі розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 12.07.2007 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області, ІПН НОМЕР_5 .

Відповідач: Щирецька селищна рада Пустомитівського району Львівської області, місцезнаходження 81160, смт. Щирець, пл. Ринок, 8, Пустомитівського району, Львівської області.

Суддя Мусієвський В.Є.