ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересована особа - державний виконавець Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Тичинський Дмитро Миколайович, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою, посилаючись на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2012 року у справі №403/4239/12 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 806098,03 грн. ОСОБА_3 дізналась про відкриття виконавчого провадження 09.10.2013 року, після отримання з Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ витягу з реєстру речових прав про нерухоме майно, в якому зазначено, що 31.05.2013 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинським Д.М. було винесено постанову про арешт майна та заборону його відчуження. 20 січня 2014 року ОСОБА_3 повністю погасила заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором. 24 січня 2014 року до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документу. 13 березня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. За час виконавчого провадження жодних виконавчих дій Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ не проводилося. 13 березня 2014 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинським Д.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 80609,80 грн. Також 13.03.2014 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинським Д.М. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження. Заявник вважає дії державного виконавця такими, що не відповідають діючому законодавству України, оскільки витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно і воно було виконане примусово. Тому, уточнивши свої вимоги, скаржник просила зобов'язати державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.М. вирішити питання про скасування арешту на все майно, що належить ОСОБА_3, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника від 13.03.2014 року у виконавчому провадженні №42504329; зобов'язати державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.М. вирішити питання про скасування арешту на все майно, що належить ОСОБА_3, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника від 31.05.2013 року у виконавчому провадженні №38312768; зобов'язати державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.М. вирішити питання про внесення відповідних змін до запису в реєстрі заборон відчуження об'єктів рухомого та нерухомого майна; визнати протиправними дії державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.М. щодо винесення постанови від 13.03.2014 року про відкриття виконавчого провадження по стягненню з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 80609,80 грн. та скасувати вказану постанову; скасувати арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 13.03.2014 року у виконавчому провадженні №42504329; скасувати арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 31.05.2013 року у виконавчому провадженні №38312768 (а.с. 2-6, 104-110).

Справа розглядалась судами неодноразово; ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року скаргу задоволено частково, зобов'язано уповноваженого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області вирішити питання щодо скасування арешту, накладеного на майно боржника ОСОБА_3 на підставі постанови державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.М. про арешт майна боржника від 31.05.2013 року, виконавче провадження №38312768. Закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця в частині вимог про визнання протиправними дії державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.М. щодо винесення постанови від 13.03.2014 року про відкриття виконавчого провадження по стягненню з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 80609,80 грн. та скасування вказаної постанови, а також щодо скасування арешту на все майно, що належить ОСОБА_3, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника від 13.03.2014 року, виконавче провадження № 42504329; в іншій частині вимог відмовлено (а.с. 120-124).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та задоволення вимог скарги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і змісту скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 31 травня 2013 року відкрито виконавче провадження №38312768 з виконання виконавчого листа №403/4239/12 від 10.07.2012 року, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 806098 грн. 03 коп. (а.с. 9).

Крім того, 31 травня 2013 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинським Д.М. винесено постанову про накладення арешту на майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №87007519 від 17.02.2015 року (а.с. 28).

Також встановлено, що у вказаному вище виконавчому проваджені №38312768 державним виконавцем було винесено постанову від 17.07.2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору розмірі 80609,80 грн.

13 березня 2014 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову №38312768 про повернення виконавчого документу №403/4239/12 від 10.07.2012 року, якою встановлено, зокрема, що в ході примусового виконання рішення 17.07.2013 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, станом на 13.03.2014 року виконавчий збір не сплачено (а.с. 11).

На підставі вказаної вище постанови №38312768 від 17.07.2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 80609,80 грн., 13 березня 2014 року було відкрито виконавче провадження №42504329 щодо стягнення вказаної суми із скаржника.

13 березня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову № 42504329 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виділеного виконавчого провадження щодо стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 80609,80 грн. на користь держави, у межах суми звернення стягнення (а.с. 10).

Статтею 383 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом статті 447 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" N606-XIV від 21 квітня 1999 року, чинного на час спірних правовідносин, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 вказаної вище статті у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що в межах виконавчого провадження №38312768 постановою від 13 березня 2014 року було повернуто виконавчий документ стягувачу, але не вирішено питання про зняття арешту з майна боржника та заборони його відчуження, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та необхідність зобов'язати уповноваженого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області вирішити питання щодо скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_3 на підставі постанови державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.М. про арешт майна боржника від 31.05.2013 року у виконавчому провадженні №38312768.

Враховуючи, що про відмову від вимоги скарги про зобов'язання державного виконавця вирішити питання щодо скасування арешту у виконавчому провадженні №38312768 скаржником в суді першої інстанції заявлено не було; враховуючи, що місцевим судом обгрунтовано встановлено наявність підстав для задоволення наведеної вимоги скарги, що є достатнім захистом прав та законних інтересів скаржника, - місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог про скасування того ж арешту, зобов»язання держвиконавця вирішити питання про внесення відповідних змін до реєстру заборон відчуження, оскільки такі вимоги скарги є надмірними.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 19 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", №6 від 07.02.2014 року, роз»яснено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Разом з тим, з 05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року N1404-VIII, за нормами ст. 2 якого, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 5 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) (…) якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що спір у цій справі з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, є справою адміністративної юрисдикції.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц та від 13 червня 2018 року у справі №307/1451/15-ц.

Посилання апелянта на зміни, внесені до постанови Пленуму "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" №6 від 07.02.2014 року, відповідно до постанови "Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" №4 від 03.06.2016, не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на дії держвиконавця до набрання чинності вказаними змінами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги зазначене вище, колегія приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_3 про визнання протиправними дії державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.М. щодо винесення постанови від 13.03.2014 року про відкриття виконавчого провадження по стягненню з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 80609,80 грн. та скасування вказаної постанови, а також щодо скасування арешту на все майно, що належить ОСОБА_3, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника від 13.03.2014 року у виконавчому провадженні №42504329.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення скарги, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді