Ухвала

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 754/11103/16-ц

провадження № 61-28144св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Хрещатик»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року у складі судді Панченко О. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2017 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ВАТ КБ «Хрещатик»), про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з 12 квітня 1996 року по 19 лютого 2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у період якого подружжям набуто у власність нерухоме майно, яке мирним шляхом поділити не можливо. Зазначила, що оскільки після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з нею, враховуючи їх хворобливий стан, необхідність у особливому лікуванні, харчуванні, санітарно-курортному лікуванні, беручи до уваги те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей в недостатньому розмірі, а також той факт, що він приховав майно, що є об'єктом спільної сумісної власності, витратив кошти, які є спільною сумісною власністю на власний розсуд, тому вважає, що суд при поділі майна подружжя може відступити від рівності часток.

Враховуючи наведене, позивач просила визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,90 кв. м, житловою - 46,80 кв. м; право власності на Ѕ частини трикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 97,3 кв. м., житловою площею 52,8 кв. м; право власності на Ѕ частини грошових коштів у розмірі 362 050,13 грн, стягнути з ОСОБА_5 на її користь грошові кошти в розмірі 362 050,13 грн, визнати право власності на Ѕ частини грошових коштів у розмірі 7 170,34 доларів США, що станом на 11 липня 2016 року за курсом Національного банку України становить 174 095,97 грн, стягнути з ОСОБА_5 на її користь грошові кошти в розмірі 7 170,34 доларів США, що станом на 11 липня 2016 року відповідно до курсу Національного банку України становить 174 095,97 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року провадження в справі в частині позовних вимог щодо визнання права власності на кошти та їх стягнення закрито.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,90 кв. м, житловою площею 46,80 кв. м у порядку поділу спільного майна подружжя. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини трикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 97,3 кв. м, житловою - 52,8 кв. м у порядку поділу спільного майна подружжя. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із достатності правових підстав для відступлення від рівності часток при поділі спільного сумісного майна подружжя виходячи із того, що від шлюбу сторони мають трьох дітей, які після розлучення батьків, залишились проживати із матір'ю. Відповідач по мірі можливості допомагає дітям, сплачує аліменти на користь колишньої дружини на їх утримання. Разом з тим, ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді першої інстанції визнав факт, що на розрахункових рахунках у ВАТ КБ «Хрещатик» під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем у нього перебували кошти, про які не було повідомлено дружину та знято з рахунку особисто й витрачено. Крім того, син сторін у справі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом із дитинства, навчається на денній формі навчання, потребує додаткової матеріальної допомоги.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що діти проживають разом із позивачем, яка їх матеріально утримує, а син сторін ОСОБА_6 потребує додаткових витрат, аліменти, які одержує позивач для утримання дітей є недостатніми для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, а тому відповідно до вимог чинного законодавства, суд може з таких підстав відступити від засади рівності часток подружжя.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди, дійшовши висновку, що спірне майно придбане за час шлюбу, а тому воно є спільною сумісною власністю, не застосували положення пункт 3 частини першої статті 57 СК України, відповідно до якого особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Спірні квартири придбані за кошти, які він отримав у кредит, зобов'язання за яким до цього часу не погашені, тобто ним здійснюється повернення кредитних коштів вже після розірвання шлюбу із позивачем, тобто за рахунок його особистих коштів, а тому спірні квартири є його особистою власністю. Фактично суди позбавили його права власності на квартири, за які він має розраховуватися до 2031 року, та визнали право власності на них за позивачем, яка жодного дня ніде не працювала. Крім того, судами не враховано, що квартира АДРЕСА_1 є предметом договору іпотеки, в якому чітко зазначено, що він є її одноосібним власником. Вирішуючи питання поділу спірних квартир судами не встановлено обсяг спільного майна подружжя, не проведено оцінки зазначених квартир, тобто судами не встановлено фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

У поданих на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ запереченнях, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просив касаційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій. Зазначає, що враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи відповідач визнав та не заперечував факт спільної сумісної власності на все майно, не доводив належними та допустимими доказами, що спірне майно є його особистою приватною власністю, а тому твердження заявника у касаційній скарзі про необхідність доведення позивачем зазначеного факту є безпідставними.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

У серпні 2017 року представник ОСОБА_8 - ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

У липні 2018 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду клопотання про виклик його в судове засідання.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи те, що під час попереднього судового засідання вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то підстав для задоволення клопотань заявника про виклик його в судове засідання немає.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про виклик в судове засідання відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Хрещатик», про поділ спільного майна подружжя призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик