КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/1908/18 Головуючий у суді І інстанції Вовк Є.І.
Провадження № 22-ц/824/81/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Приходька К.П., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вище вказаній справі, в якій, з урахуванням усунутих недоліків заяви на виконання вимог ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 2 квітня 2018 року, просив суд зазначити про солідарний обов'язок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо погашення кредитного зобов'язання за кредитним договором від 16 червня 2007 року, укладеним між ним та ЗАТ «Альфа-Банк», на суму 44 332,50 доларів США.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року у даній справі, зокрема, визнано у порядку поділу майна належність на праві спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках автомобіля марки «Тойота Прадо», державний номерний знак НОМЕР_1, проте в резолютивній частині рішення не зазначено про солідарний обов'язок подружжя щодо погашення кредитних зобов'язань. Оскільки сторонами подавалися докази та надавалися пояснення з приводу придбання автомобіля «Тойота Прадо» за кредитні кошти у період спільного проживання без реєстрації шлюбу, що було встановлено судом, заявник вважає, що є усі підстави для ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки основне рішення суду ухвалено відносно усіх позовних вимог, що заявлялися.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити додаткове рішення по суті його заяви.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не враховано предмет, підстави та збільшені (уточнені) вимоги його позову про поділ автомобіля марки «Тойота Прадо», а також зустрічного позову ОСОБА_4

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.

В обґрунтування відзиву зазначено, що під час розгляду справи по суті, вимоги щодо поділу автомобіля марки «Тойота Прадо» та розподілу боргових зобов'язань перед ПАТ «Альфа-Банк» у первісному позові не заявлялося. Судовими рішення у справі дане питання не вирішувалося і заявник їх не оскаржував.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторони, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилом частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що у червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна, посилаючись на те, що з червня 2000 року він почав проживати із ОСОБА_4 однією сім'єю. У період спільного проживання сторонами було придбано автомобіль «Хюндай Туксон», який зареєстрований за відповідачем, однак він має право на 1/2 частину вказаного автомобіля. Враховуючи, що ОСОБА_4 його право на 1/2 частину вказаного автомобіля не визнає, позивач просив суд встановити факт проживання однією сім'єю з червня 2000 року по квітень 2013 року та визнати за ним право власності на 1/2 частину автомобіля «Хюндай Туксон», 2007 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2.

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна та зобов'язання вчинити дії, посилаючись на те, що сторони почали проживати однією сім'єю із січня 2004 року та під час спільного проживання, крім автомобіля «Хюндай Туксон», відповідачем за кошти, отримані у кредит, придбано автомобіль «Тойота Прадо», державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстровано за останнім. Кредит було частково погашено з сімейного бюджету сторін, а саме сплачено 199 643 грн., які є спільною сумісною власністю, отже вона має право на половину від сплаченої суми. Оскільки за своєю вартістю автомобіль «Хюндай Туксон» є майже рівноцінним по відношенню до вартості її частки виплаченої за автомобіль «Тойота Прадо», позивач просила суд у порядку поділу майна виділити та залишити у власності кожної із сторін по автомобілю. Також ОСОБА_4 зазначала, що автомобіль «Хюндай Туксон», відповідач утримує у себе, чим порушує її право власності, тому просила суд зобов'язати відповідача повернути їй вказаний автомобіль.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року, у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з січня 2004 року по квітень 2013 року. У порядку поділу мана подружжя виділено у власність ОСОБА_3 автомобіль марки «Тойота Прадо» державний номерний знак НОМЕР_1, у власність ОСОБА_4 автомобіль марки «Хюндай Туксон», державний номерний знак НОМЕР_2. Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 автомобіль марки «Хюндай Туксон», державний номерний знак НОМЕР_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 липня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6, який діяв в інтересах ОСОБА_3, задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по квітень 2013 року. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по квітень 2013 року. У порядку поділу майна визнано належність на праві спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках автомобіля марки «Тойота Прадо», державний номерний знак НОМЕР_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою на вказане судове рішення, ОСОБА_3 його не оскаржував, і при цьому його представник ОСОБА_6 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу просив її відхилити.

В подальшому ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року прийнято відмову ОСОБА_4 від зустрічного позову до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ майна та зобов'язання вчинити дії. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року в частині задоволення частково зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ майна та зобов'язання вчинити дії скасовано. Провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ майна та зобов'язання вчинити дії закрито.

Іншою ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року було прийнято відмову ОСОБА_4 від апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «Альфа-Банк» про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «Альфа-Банк» про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна закрито.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 270 ЦПК України).

Згідно із частиною 4 статті 270 ЦПК Україниу разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З наведеного вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Встановивши, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року набрало законної сили лише в частині позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у задоволенні його вимог про поділ майна було відмовлено, а провадження за зустрічним позовом ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ майна та зобов'язання вчинити дії закрито судом апеляційної інстанції з одночасним скасуванням рішення суду в частині задоволення частково зустрічного позову ОСОБА_4, в тому числі щодо поділу майна у вигляді автомобіля марки «Тойота Прадо», державний номерний знак НОМЕР_1,суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення у справі.

Крім того, судом правильно встановлено, що вимогу про поділ автомобіля марки «Тойота Прадо» заявляла лише ОСОБА_4, оскільки за заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 його позов в частині збільшених (уточнених) вимог був залишений без розгляду ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року (а. с. 127, 128, т. 2) до касаційного перегляду справи, відтак вимоги заяви про збільшення (уточнення) позовних вимог в частині поділу автомобіля марки «Тойота Прадо» (а. с. 155 - 157, т. 1) не були предметом судового розгляду при ухваленні судових рішень.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення у даній справіпостановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: К.П. Приходько

Ю.М. Кулішенко