Справа № 209/1531/18
Провадження № 2/209/174/19
10 травня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
з участі секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
13 вересня 2018 року у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позову, яке, за заявою відповідача, було скасоване ухвалою суду від 28 листопада 2018 року, а справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду.
Ухвалою суду від 28 березня 2019 року визнано обов`язковою явку представника позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
За клопотанням представника відповідача до матеріалів справи долучені: виписка по рахунку; довідка про зміну кредитного ліміту; довідка про термін дії кредитних карток та їх перевипуск; підтвердження про відправлення смс-повідомлення про зміну відсоткової ставки.
Представник позивача - Таран І.М. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача - ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судовою повісткою, яка вручена йому в приміщенні суду, про причини неявки суд не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності відповідача та її представника на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, 05 травня 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_5 уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
25 червня 2011 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується копією її паспорту та відміткою у ньому про сімейний стан (а.с. 37).
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, та «Тарифами Банку», складає між нею та банком кредитний договір (а.с. 11-36).
Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг було передбачено, що позичальник надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку в будь-який моменту змінити (зменшити, збільшити або анулювали) кредитний ліміт, а підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Згідно пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором; у разі невиконання зобов`язань на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту); слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.
Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач доручив банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з його рахунків, у разі настання термінів платежів по іншим його договорам в розмірах, визначених цими договорами.
На підставі п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг відповідач доручив банку списувати з будь-якого його рахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у томі числі й мінімального обов`язкового платежу, якщо мінімальний обов`язковий платіж вказаний у заяві клієнта та і пам`ятці клієнта.
При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, відповідач зобов`язався, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами банку. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначені банком терміни.
Як вбачається із наданої представником позивача довідки (а.с. 102), відповідач ОСОБА_1 , згідно кредитного договору б/н, отримала картки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня місяця травня 2017 року.
Відповідач користувалася, кредитними коштами, отримувала їх через банкомати, частково сплачувала заборгованість за кредитом, що підтверджується випискою по картковим рахункам (а.с. 95-101), де відображена інформація про суму наданого кредиту, про рух коштів та про всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції, чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).
Кредитний договір між сторонами був укладений шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк.
Пунктами 2.1.1.2.11, 2.1.12.12 Умов та правил надання батьківських послуг було передбачено, що картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно, і по закінченню строку дії відповідна картка подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України).
Частиною 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
31 травня 2017 року закінчився строк дії останньої перевипущеної картки НОМЕР_3 , що свідчить про те, що саме в цей день закінчився і строк кредитного договору, укладеного 05 травня 2010 року між банком та відповідачем.
Проте, відповідач після закінчення строку кредитного договору не виконала взяті на себе зобов`язання, не повернула кредитні кошти та не сплатила відсотки за користування ними.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності за ст. 610 ЦПК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання).
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК країни, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») цієї глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), ) якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами,то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну оплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, що зазначено у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» за договором SAMD№50ОТС003123539 ( ас. 12).
Оскільки кредитна картка, яка була надана відповідачу, була дійсна до 31 травня 2017 року, то ОСОБА_1 повинна була у межах строку кредитування до 31 травня 2017 року повертати банку кредит та відсотки за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, а починаючи з 01 червня 2017 року, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.
Отже приписи абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.
Зазначене вище узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду України у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10 цс 18.
Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3397,65 грн. та за відсотки за користування кредитом в розмірі 3209,27 грн., що нарахована станом на 31 травня 2017 року.
За порушення зобов`язань позивач, на підставі п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, просить стягнути з відповідача суму нарахованої комісії та пені за період з 01 січня 2014 року по 03 травня 2018 року в розмірі 4121,75 грн. та, на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг просить стягнути з відповідача штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4200,37 грн. - штраф (процентна складова).
У статті 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки у вигляді штрафу або пені.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10 цс 18, було зазначено: «За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. ЇЇ розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи договорі). Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.
Відповідно до ч.1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253-255 ЦК України.
На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинний був дізнатися про порушення його право на стягнення пені».
Позивач звернувся до суду 29 травня 2018 року, тобто протягом року після закінчення строку дії кредитного договору (31 травня 2017 року), що свідчить про те, що ним не пропущений строк звернення до суду.
Оскільки позовна даність до основної вимоги не спливла, то вона не спливла і до додаткових вимог про стягнення неустойки (пені та штрафів).
Проте, стягнути пеню (незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності, тобто за період з 29 травня 2017 року по 29 травня 2018 року, за останні 12 місяців перед зверненням позивача до суду, розмір якої за вказаний період, згідно розрахунку, становить 1100 грн.
Про застосування позовної давності до спірних правовідносин заявляв представник відповідача в заяві про перегляд раніше ухваленого заочного рішення у справі.
Що стосується штрафів, які, на відміну від пені, нараховані у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання без врахування кожного дня прострочення, то вони підлягають стягненню з відповідача у тому розмірі, який заявлений позивачем, бо право на їх стягнення позивач отримав після закінчення строку дії договору.
Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь банку необхідно стягнути пеню в розмірі 1100,00 грн. та штрафи в розмірі: 500 грн. - фіксована частина, 4200,37 грн. - процентна складова.
Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача має бути стягнуто сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Повне судове рішення складено 21 травня 2019 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.