ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м.Суми

Справа №577/4795/18

Номер провадження 22-ц/816/4006/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

по зивачі Михайленко ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Буток Т.А., в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з ОСОБА_2 з 2009 року по 28 серпня ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У жодному іншому шлюбі вони у цей час не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . За час проживання однією сім`єю вони за спільні кошти придбали автомобілі FORD TRANSIT CONNECT д.н. НОМЕР_1 та MERSEDES BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_2 у 2017 та 2013 роках відповідно, а тому вказане майно є спільною власністю подружжя. На даний час вони з ОСОБА_2 припинили спільне проживання, добровільно відповідач не бажає віддавати належну їй частку майна.

Остаточно уточнивши позовні вимоги (а. с. 115), посилаючись на положення ст. 74 СК України, просить: встановити факт спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки з серпня 2009 року по серпень 2018 року; розділити майно подружжя, виділивши їй автомобіль FORD TRANSIT CONNECT д.н. НОМЕР_1 , а відповідачу ОСОБА_2 автомобіль MERSEDES BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 43 315 грн як компенсацію вартості належної їй частки майна; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

19 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання об`єкту новоствореним спільним майном та визнання права на отримання грошової компенсації на 1/2 частку квартири.

Свої вимоги мотивує тим, що він та ОСОБА_3 розпочали спільне проживання в 2005 році, коли ще перебували в інших шлюбах, але подружні стосунки були припинені і шлюби розірвані: ОСОБА_3 - у 2007 році, а ним - у 2009 році. Шлюб з ОСОБА_3 не реєстрували.

Вважає, що до складу майна, яке підлягає поділу, повинна бути включена квартира АДРЕСА_1 , до якої під час спільного проживання із ОСОБА_6 добудовано прибудову А-1-1, зроблено капітальний ремонт в старій частині квартири, внаслідок чого загальна площа квартири і її вартість значно збільшились. Зазначає, що вказана квартира перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та її матері ОСОБА_5 в рівних частках по 7/50. На час здійснення будівництва у 2007 році вони з відповідачем працювали разом у виробничо-комерційній фірмі «Кондитоптторг», заробітна плата була майже рівною. У них був спільний бюджет, який витрачався на придбання будівельних матеріалів, оздоблення квартири та оплату праці найманих працівників. Після закінчення будівництва і ремонтних робіт у 2010 році він з дружиною перейшли проживати у дану квартиру. Він приймав безпосередню участь у будівництві та оздобленні спірної квартири фізичною працею та вкладенням грошових коштів нарівні із ОСОБА_3 Вважає, що дана квартира є новоствореним нерухомим майном, яке перебуває у їх з відповідачем спільній сумісній власності і йому як співвласнику належить 1/2 частка квартири.

Посилаючись на ч. 2 ст. 331 ЦК України, ст. 74 СК України просить: встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з ОСОБА_3 з 2005 року по кінець серпня 2018 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 новоствореним нерухомим майном загальною вартістю 585 500 грн; визнати спірну квартиру його з ОСОБА_3 спільним сумісним майном в рівних частках; стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію за належну йому 1/2 частку вартості даної квартири в розмірі 292 750 грн; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено: встановлено факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з серпня 2009 року по серпень 2018 року (включно); розділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши ОСОБА_3 автомобіль FORD TRANSIT CONNECT д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 автомобіль MERSEDES BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_2 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за надлишково отримане майно в розмірі 31 200 грн та судовий збір в розмірі 2187 грн, а всього 33 387 грн.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково: встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з серпня 2009 року по серпень 2018 року (включно).

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову в повному обсязі, відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позову щодо поділу належних йому автомобілів MERSEDES та FORD, стягнути з ОСОБА_3 на його користь судові витрати.

При цьому вважає, що судом прийняті до уваги свідчення свідків з боку ОСОБА_3 та взагалі не наданий аналіз свідченням свідків, допитаних з його боку, в рішенні суду відсутнє дослідження письмових доказів, наданих суду на підтвердження його позовних вимог, що істотно позначилося на висновках суду.

Зазначає, що їх з ОСОБА_3 фактичні шлюбні відносини розпочалися в жовтні 2005 року, коли вони перебували в інших шлюбах, проте почали проживати разом в квартирі ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 . Між ними склалися стійкі відносини притаманні подружжю, був спільний бюджет, взаємне піклування, спільне проведення відпусток, купівля одягу, продуктів харчування. Дані обставини підтверджуються свідченнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та численними фотознімками за різні періоди спільного проживання.

Вважає помилковим висновок місцевого суду, що між ним та ОСОБА_5 не було домовленості на створення спільного об`єкту нерухомого майна. Його грошовий вклад в будівництво підтверджений наявною в 2007-2011 роках його заробітною платою. Ним були надані суду письмові докази накладні на придбання будівельних матеріалів. Вважає доведеним, що спірна квартира є новоствореним нерухомим майном, яке перебуває у їх з відповідачкою спільній сумісній власності і йому як співвласнику належить 1/2 частка даної квартири.

Також зазначає, що встановлення часу спільного проживання однією сім`єю має значення для визнання за ним права на частку спільного новоствореного майна, що передбачено нормами ЦК України, а не ст. 74 СК України, про що зазначено в постанові Верховного Суду України № 6-2253цс15 від 08 червня 2016 року.

Вважає безпідставним висновок суду щодо визнання автомобілів спільним із ОСОБА_3 майном та виділенням їй автомобіля FORD TRANSIT CONNECT без зазначення його вартості, так як ним надані докази того, що автомобілі були придбані за його власні кошти для особистого користування, а саме для здійснення діяльності по перевезенню вантажу та пасажирів.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Проти доводів апеляційної скарги заперечує, так як вони не грунтуються на законі та протирічать обставинам справи, а всі аргументи, що навів ОСОБА_2 , вже оцінені судом.

Від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що вона ніколи не давала згоди на створення нової власності зі спірної квартири АДРЕСА_1 . Ніякої угоди між сторонами з цього приводу не було. ОСОБА_2 ніякого відношення до будівництва прибудови до квартири не мав. Зазначає, що вона дійсно давала ОСОБА_2 4 000 дол. США, проте вже після придбання спірних автомобілів, а тому дані кошти ніяк не могли бути використані на їх придбання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника адвоката Сукач Л.С., які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_3 та її представника адвоката Кондратенка М.І., які заперечують проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2007 року ОСОБА_3 розірвала шлюб з ОСОБА_10 (а. с. 6).

ОСОБА_2 розірвав шлюб з ОСОБА_11 в липні 2009 року, що не заперечується ОСОБА_2 та підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_11 , допитаної в суді першої інстанції.

Сторони по справі є батьками дитини сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 січня 2014 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4).

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_6 .

Згідно з обліковими даними БД НАІС автомобіль марки FORD TRANSIT CONNECT д.н. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 з 16 вересня 2017 року, на підставі договору купівлі-продажу № 5942/2017/627990 від 19 вересня 2017 року; автомобіль MERSEDES BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_2 з 26 квітня 2013 року, на підставі довідки-рахунку ААВ № 080370 від 19 квітня 2013 року, виданої ПП «Престижавто» (а. с. 3).

Відповідно до звіту про визначення вартості майна, складеного 16 листопада 2018 року АА ЕОФ «Апекс» ринкова вартість автомобіля FORD TRANSIT CONNECT д.н. НОМЕР_1 складає 142 900 грн, а автомобіля MERSEDES BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_2 205 НОМЕР_3 грн (а. с. 53-71).

02 травня 2010 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_13 квартиру АДРЕСА_3 за 21 894 грн 00 коп. (а. с. 42).

Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_4 , складеного станом на 01 березня 2010 року, його власниками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . При цьому прибудова А1-1 вказана як самочинна, рік забудови - 2008 142-143).

З довідки КП Конотопського МБТІ від 26 червня 2012 року за № 150 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна міськвиконкому 26 червня 1993 року. 25 травня 2012 року зроблено розрахунок ідеальних часток житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями між співвласниками, ідеальні частки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 складають по 7/50 у кожної (а. с. 32).

Відповідно до звіту про визначення вартості майна, складеного 16 листопада 2018 року АА ЕОФ «Апекс», ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,4 кв. м, житловою площею 29,6 кв .м, складає 585 500 грн (а. с. 72-87).

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 20 грудня 2018 року № 09-02/5178 ОСОБА_3 , яка зареєстрована у вказаній вище квартирі, було призначено субсидію з 01 жовтня 2014 року до 30 квітня 2019 року, з урахуванням наступного складу зареєстрованих осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 (а. с. 123).

ОСОБА_15 з 22 грудня 2003 року по 31 жовтня 2017 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ ВКФ «КОНДИТЕРОПТТОРГ» (а. с. 129-131).

З 22 квітня 2014 року по 29 січня 2017 року вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а. с. 132).

Згідно довідок про доходи з місця роботи її дохід за 2013 рік склав 42 812,75 грн, 2014 рік 1693,30 грн, 2017 рік 58 953,47 грн (а. с. 133-135).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб, як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Крім того для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11, при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюються на випадки, коли чоловік на жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу транспортних засобів FORD TRANSIT CONNECT д.н. НОМЕР_1 та MERSEDES BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_2 і квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу саме з серпня 2009 року по серпень 2018 року включно, а не з 2005 року, як наполягає ОСОБА_2 .

Як вірно встановив місцевий суд та ця обставина не заперечувалась сторонами, вони протягом 2005-2009 років перебували в інших зареєстрованих шлюбах, і лише в липні 2009 року ОСОБА_2 розірвав шлюб з ОСОБА_11 . Відтак суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту його проживання з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2005 року. Крім того в позовній заяві ОСОБА_2 зазначено, що встановлення цього факту йому необхідне для визнання № 4 в будинку АДРЕСА_5 спільним сумісним майном разом із ОСОБА_3 та її поділ на підставі статтей 74, 70 СК України шляхом стягнення на його користь компенсації на належну йому 1/2 частину.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що спірна квартира АДРЕСА_5 , є новоствореним нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) нову річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна міськвиконкому 26 червня 1993 року.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодного письмового договору на створення нового нерухомого майна між співвласниками спірної квартири та ОСОБА_2 не укладалося. Доказів зворотного ОСОБА_2 суду не надано. Внаслідок добудови та проведеного ремонту відбулося поліпшення спірної квартири, а не створено нове нерухоме майно, яке б було зареєстровано у встановленому законом порядку. Крім того добудова та ремонт квартири відбувались під час перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , а тому правила ст. 74 СК України в цьому випадку не підлягають застосуванню.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що спірні автомобілі були придбані ОСОБА_2 за його особисті кошти, оскільки на підтвердження цієї обставини останнім не надано суду належних та достовірних доказів.

Як встановлено судом першої інстанції автомобілі MERSEDES BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_2 та FORD TRANSIT CONNECT д.н. НОМЕР_1 були придбані ОСОБА_2 у 2013 та 2017 роках відповідно, тобто під час його проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а тому на це майно поширюються положення гл. 8 СК України.

Твердження ОСОБА_2 про те, що на час придбання автомобілів ОСОБА_3 не мала доходу, так як перебувала у відпустці по догляду за дитиною, не відповідають обставинам справи.

Так, у період часу, що передував купівлі спірних автомобілів (2013 та 2017 роки) ОСОБА_3 працювала в ТОВ ВКФ «КОНДИТЕРОПТТОРГ» та отримувала дохід, а саме заробітну плату, зокрема: 2013 рік - 42 812,75 грн, 2014 рік 1693,30 грн, 2017 рік 58 953,47 грн. Перебування ОСОБА_3 у відпустці по догляду за дитиною в період з 22 квітня 2014 року по 29 січня 2017 року також не є підставою для визнання спірних автомобілів особистою власністю ОСОБА_2 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, правила якої поширюються на спірні правовідносини, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Колегія суддів не може взяти до уваги і доводи ОСОБА_2 про те, що на придбання автомобіля FORD TRANSIT CONNECT д.н. НОМЕР_1 , він позичав гроші у ОСОБА_5 у сумі 4000 доларів, які потім їй повернув. Надана ним суду копія розписки, лише свідчить про те, що 12 жовтня 2018 року, він повернув ОСОБА_5 суму боргу у розмірі 4000 доларів. Проте, що це був за борг з тексту розписки не вбачається (а. с. 16). Сама ОСОБА_5 під час розгляду справи пояснила, що вона дійсно давала доньці і ОСОБА_2 кошти на придбання вказаного автомобіля, які вони їй повернули. Кошти про повернення яких йдеться в розписці, вона позичала ОСОБА_2 після придбання спірного автомобіля.

Надані ОСОБА_2 копії сторінок зі щоденника із розрахунками без належного оформлення, який він вказує, як особистий журнал ПП ОСОБА_16 , також не є належним доказом на підтвердження факту отримання коштів у останнього в борг на придбання автомобіля MERSEDES BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_2 .

Докази, посилання на які містить апеляційна скарга повно та всебічно дослідженні судом першої інстанції під час розгляду справи та їм надана відповідна правова оцінка в рішенні суду, з якою колегія суддів погоджується.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик