ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/4036/18 Головуючий суддя І інстанції Скородєлова В. В.
Провадження № 22-ц/818/2031/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Скородєлова В.В., по цивільній справі за позовом за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Куп'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт її роботи в Куп'янському комбінаті виробничих підприємств, який 11.04.1994 було перейменовано на Куп'янський завод залізобетонних конструкцій у період з 01.12.1981 по 10.10.1996 на наступних посадах: з 01.12.1981 по 02.11.1986 - мотористом; з 03.11.1986 по 13.01.1991 - пропарщицею в лабораторії; з 14.01.1991 по 10.10.1996 - касиром КСУ.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначила, що з метою попереднього з'ясування можливості нарахування та призначення пенсії при досягненні нею пенсійного віку вона наприкінці 2017 року звернулася до Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області та надала при цьому відповідні документи, але отримала усну консультацію про те, що в поданих документах, а саме: у трудовій книжці НОМЕР_2, існує невідповідність печаток та потрібно встановити належність ОСОБА_3 трудової книжки та підтвердити стаж робот у період з 01.12.1981 по 10.10.1996 на Куп'янському комбінаті виробничих підприємств, який 11.04.1994 було перейменовано на Куп'янський завод залізобетонних конструкцій.

Задля виконання вимог Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області заявник неодноразово зверталась до всіх архівних установ Куп'янського регіону, але отримала письмові відповіді, що підприємство, на якому вона працювала у період з 01.12.1981 по 10.10.1996 було ліквідоване та відповідні документи до архівів передано не було.

В порядку, передбаченому постановою КМУ № 637 від 12.08.1993, ОСОБА_3 наприкінці 2018 року звернулась до Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з метою підтвердження трудового стажу та усунення неточностей у трудовій книжці на підставі показань свідків, але отримала усну консультацію про те, що вказане здійснити неможливо до досягнення нею пенсійного віку та/або права на пенсійне забезпечення.

Заявник зазначала, що вказана ситуація склалася не з її вини, але перешкоджає обчислити та призначити їй пенсію відповідними органами.

Встановлення факту роботи ОСОБА_3 в Куп'янському комбінаті виробничих підприємств у період з 01.12.1981 по 10.10.1996 тягне для неї юридичні наслідки та породжує її право на соціальне забезпечення - отримання пенсії.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Куп'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлено факт роботи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, в Куп'янському комбінаті виробничих підприємств, який 11.04.1994 було перейменовано на Куп'янський завод залізобетонних конструкцій у період з 01.12.1981 по 10.10.1996 на наступних посадах: з 01.12.1981 по 02.11.1986 - мотористом; з 03.11.1986 по 13.01.1991 - пропарщицею в лабораторії; з 14.01.1991 по 10.10.1996 - касиром КСУ.

В апеляційній скарзі Куп'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області просить рішення суду першої інстанції скасувати, пославшись на його незаконність та необґрунтованість, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування скарги зазначено, що ініційоване заявником питання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. На підтвердження своїх доводів послались на необхідність врахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.10.2018, винесеній за наслідками розгляду справи № 706/1637/16-ц, згідно яких в судовому порядку не встановлюються факти щодо трудового стажу. Вказали, що такі факти відповідно до Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлюються районними (міськими) відділами соціального захисту населення (органами Пенсійного фонду) на підставі показань свідків. Послались на те, що заявник має трудову книжку Серії НОМЕР_3, яка містить відомості про періоди її роботи з 01.12.1981 по 10.10.1996, та є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявниці, за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до норми ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.1981 заповнена трудова книжка НОМЕР_2 на ім'я (мовою оригіналу) «ОСОБА_3», ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має виправлення прізвища (мовою оригіналу) - «ОСОБА_3» у зв'язку з укладенням останньою шлюбу. (а. с. 8-15, 22)

В довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 07.12.2000, виданій на ім'я заявника, її прізвище, ім'я та по-батькові та в паспорті громадянина України вказані: «ОСОБА_3», ІНФОРМАЦІЯ_1, українською мовою (а. с. 5-7).

Як убачається з рішення №192/2 (виписка) Виконавчого комітету Куп'янської міської ради народних депутатів Харківської області від 19.07.1994 (а. с. 16), архівної довідки виробничого підрозділу «Куп'янської дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» від 04.10.2018 (а. с. 17), відомостей, наданих від 22.12.2017 виробничим підрозділом «Куп'янська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» (а. с. 18), довідки, наданої 15.12.2017 архівним відділом Куп'янської районної державної адміністрації (а. с. 19), довідки, наданої 15.12.2017 Комунальним підприємством Куп'янської районної ради Харківської області «Куп'янський районний трудовий архів» (а. с. 20), інформації №03-26/948 від 13.12.2017, наданої Службою з питань трудового архіву Куп'янської міської ради (а. с. 21) підприємство, на якому працювала ОСОБА_3 у період з 01.12.1981 по 10.10.1996 було ліквідоване та відповідні документи до архівів передано не було.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_3 з 1981 року. В управлінні 118 Куп'янського Будкомбінату працювала на різних посадах до 2002 року до ліквідації. Заявник прийшла у 1981 році, працювала мотористом, пропарщицею та касиром до 1996 року.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні надала аналогічні пояснення.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що встановлення факту перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах є необхідним для нарахування правильного трудового стажу та тягне за собою виникнення майнових прав на отримання пенсії, а обставини, на які посилається заявник в обґрунтування своїх вимог, були підтверджені у судовому засіданні наданими ним доказами.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, на аркушах справи 8-15 міститься копія трудової книжки ОСОБА_3 Серії НОМЕР_3, яка є основним документом на підтвердження наявності у неї трудового стажу, в тому числі у період, який вона просить встановити суд.

Доказів того, що у заявника виникли труднощі із визнанням вказаного документу державним органами матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що для підтвердження наявного трудового стажу законодавством існує позасудовий порядок, який не був використаний заявницею.

Відповідно до п.п. 1, 2, 17, 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відомостей про те, що заявник зверталась до компетентних органів у встановленому законом порядку за підтвердження наявного трудового стажу суду надано не було.

При розгляді даної справи також підлягає врахуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08.10.2018, винесеній за наслідками розгляду справи № 706/1637/16-ц, яка є подібною до справи, що наразі розглядається судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг).

Спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично стосуються рішень та дій управління пенсійного фонду, його посадових осіб.

Враховуючи діючий порядок, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі статті 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та частини другої статті 124 Конституції України особа має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з заявою про встановлення факту трудових відносин, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства, в порядку КАС України.

Оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; ухвалив своє рішення із порушенням норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, то відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржене судове рішення та закриває провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 259, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 377, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області - задовольнити.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Куп'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 квітня 2019 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.