Номер провадження: 22-ц/813/2709/19
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 2049,00 євро (з яких: сума недозволеної платіжної операції - 2000,00 євро; комісія за операцію - 49,00 євро), що в еквіваленті по курсу НБУ становить 61756,86 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.04.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.04.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, Банк посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить суд рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення (а.с. 101-105).

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір на обслуговування карткового рахунку, відповідно до якого банк випустив та видав ОСОБА_1 платіжну картку № НОМЕР_1 у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 97, який здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій ОСОБА_1 із використанням її платіжної картки.

08 травня 2017 року, у м. Кремона (Італія), з вказаної платіжної картки ОСОБА_1 було знято грошові кошти у розмірі 2450,00 євро, а також 49,00 євро як комісія за зняття коштів, про що ОСОБА_1 , як вона стверджує, стало відомо з SMS-повідомлень на її мобільний телефон про неможливість здійснення наступних операцій на зняття коштів, які були відхилені за відсутності коштів на рахунку. При цьому, усі ці транзакції було проведено з двох різних банкоматів , « СВ20091 , ВNL АТМ » та СВ 210092 , ВNL АТМ ».

Того ж дня, тобто 08.05.2017 р., на підставі телефонного повідомлення ОСОБА_1 за телефоном гарячої лінії до ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що вона не здійснювала згаданих транзакції із зняття грошових коштів зі своєї банківської картки в м. Кремона, банківську картку не втрачала, не передавала її іншим особам та ПІН-код нікому не повідомляла, банк здійснив блокування банківської картки ОСОБА_1

Оскільки вищевказані транзакції було проведено Банком - еквайром відмінним від ПАТ КБ «ПриватБанк», тому останнім було проведено претензійну роботу до Банку-еквайра, направлену на повернення коштів на платіжну картку позивача.

За результатами проведеної ПАТ КБ «ПриватБанк» претензійної роботи, Банк-еквайр повідомив, усі три операції в банкоматах із зняття коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 08.05.2017 р. (зняття готівки на суму: 1000,00 євро, 500,00 євро та 500,00 євро) супроводжувалися введенням коректного ПІН-коду, пройшли успішно, готівка сплачена, підстав для присвоєння операціям ризикових не було, залишків коштів у банкоматів не виявлено на цю дату. При цьому, ПАТ КБ «ПриватБанк» було перевірено надану Банком-еквайром інформацію, а саме з офіційного сайту платіжної системи було отримано витяги по оспорюваних операціях про те, що усі три спірні операції обліковуються як успішні, з коректним введенням ПІН-коду, що підтверджується наданими відповідачем суду копіями скриншотів з офіційного сайту платіжної системи з перекладом на українську мову.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що позивач не надала суду належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що 08.05.2017 року вона не знаходилася у м. Кремона, де здійснено зняття коштів з її карткового рахунку, а знаходилась у м. Флоренції (відстань між якими становить 242 км.), як цього вимагає ч. 1 ст. 81 ЦПК України. При цьому, надані позивачем суду картки на відвідування музеїв в м. Флоренції та квитанції не є іменним, отже не можуть вважатися беззаперечними доказами факту знаходження позивача у м. Флоренції під час здійснення операцій зняття грошових коштів з її карткового рахунку 08.05.2017 року.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно чинного законодавства України банк здійснює надання банківських послуг необмеженому колу осіб на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які розміщуються на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет та є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування.

Відповідно до п. 1.1.2.1.12 згаданих Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню.

Відповідно до п. 1.1.5.28 вказаних Умов та правил надання банківських послуг, банк не несе відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу.

Згідно п. 1.1.5.5. згаданих Умов та правил надання банківських послуг, банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS-повідомлення, ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених клієнтом операціях стане відоме іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.

Матеріалами справи встановлено, що 08.05.2017 року у м. Кремона (Італія), з платіжної картки ОСОБА_1 було знято грошові кошти у розмірі 2450,00 євро, а також 49,00 євро, про що ОСОБА_1 в той же день у телефонному режимі повідомила ПАТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки оспорюванні ОСОБА_1 транзакції було проведено банком - екваєром відмінним від ПАТ КБ «ПриватБанк», тому останнім було проведено претензійну роботу до Банка - екваєра, з метою встановлення обставин проведення цих транзакцій та виявлення фактів шахрайства з боку третіх осіб, що підтверджується відповідями Банка - екваєра з перекладом, згідно яких, по кожній із спірних транзакцій відповідь була однозначна - «операція пройшла успішно» (з коректним введенням ПІНкоду) (а.с. 64-69).

Підстав для присвоєння операціям ризикових - не було.

Відповідно до п. 1.1.5.28 вказаних Умов та правил надання банківських послуг, банк не несе відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу.

Крім того, матеріалами справи також встановлено, що з метою встановлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку ОСОБА_1 , ПАТ КБ «ПриватБанк» зробив також і запит до міжнародної платіжної системи VISA, з відповіді якої вбачається, що в графі «метод ідентифікації картки» зазначено: «он-лайн-використання ПІН для ідентифікації первинної транзакції за допомогою ПІН» (а.с. 48-54).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, за результатами проведеного розслідування у ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з банку на її користь грошових коштів у розмірі 2049,00 євро, оскільки використання картки було здійснене з використанням ПІН-коду, а в цьому випадку відповідно до п. 1.1.5.28 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідальність за здійснення платіжної операції несе держатель картки.

Щодо посилання апелянтом на не застосування судом першої інстанції норми ст. 1073 ЦК України, яка регулює несвоєчасне зарахування і безпідставне списання грошових коштів з банківського рахунку, апеляційний суд вважає безпідставним, з огляду на те, що вказана норма ЦК регулює правовідносини, якщо має місце - безпідставне списання, а про таку обставину ОСОБА_1 ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не зазначила.

Посилання ОСОБА_1 на пункт 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» також є безпідставним, та не може бути застосовано судом у даній справі, адже ця норма регулює правовідносини, що виникли у разі (1) переказу з рахунка платника без законних підстав, (2) за ініціативою неналежного стягувача, (3) з порушенням умов доручення платника при договірному списанні (4) чи інших помилок Банку, однак ОСОБА_1 ані у своєму позові, ані в апеляційній скарзі не доводить вину Банку чи будь-які порушення з боку банку, при обслуговуванні її картки.

Також посилання апелянта на пункт 6.7 та 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання», є неправомірними, оскільки матеріалами справи було встановлено, що після блокування картки по телефонному дзвінку ОСОБА_1 - кошти не знімалися, а спірні суми були зняті до телефонної заяви держателя картки.

Безпідставними є і посилання ОСОБА_1 на правову позицію ВСУ, викладену в постанові від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15, з огляду на те, що ця правова позиція не може бути застосована в даній справі, оскільки матеріалами справи підтверджено (інформація з офіційного сайту VISA), що зняття коштів проводилося з пред`явленням платіжного засобу та через електронну ідентифікацію самого платіжного засобу - шляхом введення коректного ПІНкоду, а правова позиція у вказаній вище справі висловлена щодо обставин справи, коли платіжний інструмент (в даному випадку картка) не пред`являлася,

Таким чином, докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.09.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк