У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 Справа №607/23439/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільськї області в складі:

головуючого судді Дуди О.О.,

за участі секретаря судового засідання Гоцко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ, виданий на підставі заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2014 року по справі № 607/23439/13-ц. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 10000,00 грн. та судовий збір у розмірі 230 грн., всього - 10230 грн. Тернопільським міськрайонним судом на підставі даного заочного рішення видано виконавчий документ. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 13.03.2018 року скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.05.2014 року та ухвалено нове. Таким чином, виконавчий документ виданий на підставі скасованого заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2014 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області не з`явилися із невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлялися.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд заяви у відсутності учасників.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 10000 гривень та 230 гривень судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду.

На підставі зазначеного рішення суду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 24 жовтня 2014 року було видано виконавчий лист №607/23439/13 про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у сумі 10000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 230 грн.

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 13 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 травня 2014 року скасовано. Постановлено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 10000 грн. та 230 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом до суду першої інстанції.

Із листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області за № 07.01-25/1228 від 08.02.2019 року вбачається, що виконавче провадження № 45829723 по справі № 607/23439/13 перебуває на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Case of Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відтак, за змістом вказаної норми, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, у випадку, коли виконавчий лист ще не виконаний.

Судом встановлено, що на підставі заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 24 жовтня 2014 року було видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 10000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 230 грн.

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 13 березня 2018 року заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року скасовано.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що обов`язок боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом, виданим 24 жовтня 2014 року згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обасті від 15 травня 2014 року відсутній, у зв`язку із скасуванням апеляційним судом рішення суду, на підставі якого він був виданий.

Крім цього, у судовому засіданні установлено, що по даний час виконавчий лист №607/23439/13, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 10000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 230 грн. перебуває на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність визначених законом підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №607/23439/13, виданий 24 жовтня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 10000 грн. та 230 грн. судового збору, сплачених позивачем при зверненні із позовом до суду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 432, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист №607/23439/13, виданий 24 жовтня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 10000 гривень та 230 гривень судового збору, сплачених позивачем при зверненні з позовом до суду, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області.

Головуючий суддяО. О. Дуда