ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м.Суми

Справа №591/3654/18

Номер провадження 22-ц/816/2568/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Сумська обласна рада, обласне комунальне підприємство «Аеропорт Суми», голова Сумської обласної ради ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника Мазнєву Світлану Григорівну,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2019 року, ухваленого у складі судді Сидоренко А.П. в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 15 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської обласної ради, обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» (далі - ОКП «Аеропорт Суми»), голови Сумської обласної ради ОСОБА_2 та просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Сумської обласної ради ОСОБА_2 від 22 травня 2018 року № 9-кп «Про звільнення з посади директора обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» з 25 травня 2018 року ОСОБА_1.», поновити позивача на цій посаді та зобов'язати Сумську обласну раду укласти з позивачем трудовий контракт на новий строк на тих же умовах, що діяли у контракті від 25 травня 2015 року; стягнути з ОКП «Аеропорт Суми» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17 919 грн 12 коп. та вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку в сумі 85 596 грн 08 коп.; з усіх відповідачів в рівних частках стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що працював на посаді керівника ОКП «Аеропорт Суми» відповідно до укладеного між ним та Сумською обласною радою контракту від 25 травня 2015 року строком на 3 роки. За два місяці до закінчення терміну дії контракту, позивач звернувся до роботодавця із заявою про намір продовжувати роботу та запропонував укласти контракт на новий строк. Натомість, 22 травня 2018 року головою Сумської обласної ради було прийнято розпорядження № 9-кп «Про звільнення з посади директора обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» з 25 травня 2018 року ОСОБА_1.» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вважає, що голова Сумської обласної ради не має повноважень на звільнення керівників підприємств комунальної власності, а з огляду на відсутність волевиявлення Сумської обласної ради про звільнення його з посади, трудові відносини фактично тривають і його звільнення є незаконним. У зв'язку з цим підлягають відшкодуванню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 травня до 01 липня 2018 року, який складає 17 919 грн 12 коп. Крім того посилається на те, що має право на шестимісячний середній заробіток на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у розмірі 89 596 грн 08 коп. та середній заробіток за час затримки цієї виплати у розмірі 17 919 грн 12 коп.

Також позивач вважає, що йому було відмовлено в укладенні трудового договору всупереч гарантіям, закріпленим у ст. 22 КЗпП України, оскільки він є особою з інвалідністю 3 групи, а тому просить суд зобов'язати Сумську обласну раду укласти з позивачем трудовий договір на новий строк на тих же умовах, що діяли в контракті від 25 травня 2015 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника Мазнєву С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскільки його роботодавцем є Сумська обласна рада, з якою був укладений контракт 25 травня 2015 року, то і рішення про звільнення також повинна приймати Сумська обласна рада. Натомість, на сесії Сумської обласної ради 06 липня 2018 року було прийняте рішення «Про затвердження звільнення керівників комунальних підприємств та закладів, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області», яким затверджено розпорядження голови Сумської обласної ради № 9-кп від 22 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади. Тобто, безпосередньо роботодавець не приймав рішення про його звільнення, а значить трудові відносини фактично тривають. Розпорядження голови Сумської обласної ради про звільнення не може бути правовою підставою припинення трудових відносин.

Також зазначає, що рішення обласної ради шостого скликання від 18 листопада 2011 року «Про порядок управління комунальними підприємствами, закладами та установами, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області» не може бути підставою звільнення, оскільки рішенням обласної ради від 24 лютого 2017 року був скасований п. 1 рішення цієї ж ради від 25 березня 2016 року, який регулював порядок призначення і звільнення керівників підприємств, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області.

Крім того, вказує, що він є особою з інвалідністю 3 групи, а тому на нього розповсюджуються гарантії ч.3 ст. 17 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

У зв'язку з його незаконним звільненням підлягають відшкодуванню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 травня до 01 липня 2018 року, який складає 17 919 грн 12 коп., а також шестимісячний середній заробіток на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП у розмірі 89 596 грн 08 коп. та середній заробіток за час затримки цієї виплати у розмірі 17 919 грн 12 коп.

На апеляційну скаргу надійшли відзиви, в яких:

- Сумська обласна рада вважає викладені в апеляційній скарзі доводи позивача безпідставними, оскільки Статутом ОКП «Аеропорт Суми» передбачено, що безпосереднє керівництво Підприємством здійснює його директор, який призначається на посаду та звільняється з посади в порядку, встановленому Власником, відповідно до законодавства. Власником вказаного підприємства є Сумська обласна рада, яка проводить свою роботу сесійно, а в період між сесіями питання, пов'язані з трудовими правовідносинами керівників об'єктів спільної власності, уповноважений вирішувати голова обласної ради, з подальшим затвердженням прийнятого рішення обласною радою на сесії. У зв'язку з дотриманням процедури звільнення, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін;

- ОКП «Аеропорт Суми» зазначає про безпідставність викладених в апеляційній скарзі вимог позивача, оскільки Додатком № 3 до рішення обласної ради шостого скликання від 18 листопада 2011 року «Про порядок управління комунальними підприємствами, закладами та установами, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області» є Положення про порядок призначення та звільнення керівників комунальних підприємств, яким передбачено, що голова обласної ради має право звільняти керівника підприємства відповідно до чинного законодавства з наступним винесенням цього питання на затвердження обласною радою. У зв'язку зі скасуванням п. 1 вищевказаного рішення в редакції від 25 березня 2016 року, правильною слід вважати попередню редакцію цього документу. Звільнення відбулося у зв'язку із закінченням строку контракту, а не у зв'язку з інвалідністю, як про це помилково зазначає позивач. З огляду на викладене, рішення суду вважає законним та обгрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивач та його представник повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивач своїм правом участі в судовому засіданні не скористався. Від його представника адвоката Мазнєвої С.Г. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки їй необхідно виїхати в іншу місцевість через раптову смерть її родички. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки представником не надано доказів поважності причини неявки в судове засідання та від позивача клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників: Сумської обласної ради та голови Сумської обласної ради Дяченко Н.Г., ОКП «Аеропорт Суми» адвоката Мельниченко І.З., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.п. 1.1, 4.2, 4.4 ОКП «Аеропорт Суми» є комунальним комерційним підприємством, заснованим на майні спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, управління яким здійснює Сумська обласна рада (Власник). ОКП «Аеропорт Суми» є правонаступником Державного підприємства «Аеропорт Суми». Безпосереднє керівництво ОКП «Аеропорт Суми» здійснює його директор, який призначається на посаду та звільняється з посади у порядку, встановленому Власником, відповідно до законодавства України. З директором підприємства укладається строковий контракт (а.с.59-64).

25 травня 2015 року між Сумською обласною радою в особі заступника голови обласної ради, та ОСОБА_1 був укладений контракт про те, що ОСОБА_1 наймається на посаду директора ОКП «Аеропорт Суми» на термін з 25 травня 2015 року по 24 травня 2018 року (а. с. 52-56).

22 березня 2018 року ОСОБА_1 подав до Сумської обласної ради заяву про укладення контракту на новий термін (а. с. 57).

В період з 18 травня по 25 травня 2018 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному (а. с. 58).

Розпорядженням голови Сумської обласної ради № 9-кп від 22 травня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений з посади директора ОКП «Аеропорт Суми» з 24 травня 2018 року у зв'язку із закінченням терміну дії контракту, згідно п.2 ст. 36 КЗпП України (а. с. 48).

Рішенням Сумської обласної ради від 06 липня 2018 року на сесії Сумської обласної ради було затверджено розпорядження голови Сумської обласної ради № 9-кп від 22 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 (а. с. 101-102).

Рішенням Сумської обласної ради від 18 листопада 2011 року був затверджений порядок управління комунальними підприємствами, закладами та установами, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області (далі - Порядок) додатком № 3 до якого є Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області (а. с. 110-125).

Рішенням Сумської обласної ради від 25 березня 2016 року «Про внесення змін і доповнень до рішення обласної ради від 18 листопада 2011 року» були внесені зміни до Порядку, зокрема, пунктом 1 цього рішення «Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області» (далі - Положення) викладене в новій редакції (а.с.126-137).

Рішенням Сумської обласної ради від 24 лютого 2017 року скасований п.1 рішення обласної ради від 25 березня 2016 року «Про внесення змін і доповнень до рішення обласної ради від 18 листопада 2011 року» (а. с. 138).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час закінчення терміну дії контракту, Положення діяло в редакції від 18 листопада 2011 року, відповідно до якого в період між сесіями питання звільнення керівників підприємств вирішується головою обласної ради. Оскільки термін дії контракту закінчився 24 травня 2018 року, тобто в міжсесійний період, розпорядженням голови Сумської обласної ради позивача було звільнено з посади директора ОКП «Аеропорт Суми» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Також суд першої інстанції виходив з того, що питання укладення контракту на новий термін є суто дискреційними повноваженнями Сумської обласної ради і суд не може втручатися у такі повноваження органу місцевого самоврядування. З огляду на відсутність правових підстав для поновлення позивача на роботі, суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення 6-ти місячного середнього заробітку в якості вихідної допомоги при звільненні, оскільки така виплата передбачена у разі звільнення працівника з ініціативи власника, що не відповідає обставинам справи, а тому суд відмовив і у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Пункт 2 статті 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв'язку з закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він же виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов'язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Припинення трудового договору після закінчення строку трудового договору можливе тільки протягом одного дня. До закінчення строку трудового договору звільнення було б незаконним.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, призначення і звільнення їх керівників.

Згідно ст. 46 вказаного Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частиною 6 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено повноваження голови обласної ради. Пунктом 18 цієї частини також передбачено, що крім передбачених законом, голова обласної ради також вирішує інші питання, доручені йому радою.

Враховуючи наведені положення Закону України «Про місцеве самоврядування», для дотримання вимог трудового законодавства рішенням Сумської обласної ради від 18 листопада 2011 року був затверджений Порядок управління комунальними підприємствами, закладами та установами, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області додатком № 3 до якого є Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області.

Зазначеним Положенням передбачено, що у період між сесіями голова обласної ради або особа, що здійснює його повноваження, має право звільняти із займаної посади керівника підприємства відповідно до чинного законодавства про працю з наступним винесенням цього питання на затвердження обласною радою.

Таким чином Сумська обласна рада уповноважила голову обласної ради у міжсесійний період вирішувати питання звільнення керівників об'єктів спільної власності, управління якими відповідно до ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» здійснює Сумська обласна рада як власник.

Сумською обласною радою надано суду відповідні докази на підтвердження того, що дев'ятнадцята сесія обласної ради відбулася 27 квітня 2018 року, а двадцята сесія - 06 липня 2018 року (а. с. 197-200).

Використовуючи надані йому Сумською обласною радою повноваження, голова обласної ради у міжсесійний період видав розпорядження від 22.05.2018 року № 9-кп «Про звільнення з посади директора обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» ОСОБА_1.»

Рішенням Сумської обласної ради від 06 липня 2018 року на сесії Сумської обласної ради було затверджено звільнення позивача з посади директора підприємства 24 травня 2018 року у зв'язку із закінченням терміну дії контракту згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що звільнення позивача відбулося з дотриманням діючого законодавства.

Безпідставними є доводи позивача про те, що у зв'язку зі скасуванням останньої редакції Положення про призначення та звільнення керівників підприємств, цей документ взагалі втратив свою чинність.

Так, рішенням Сумської обласної ради від 25 березня 2016 року «Про внесення змін і доповнень до рішення обласної ради від 18 листопада 2011 року» були внесені зміни до Порядку, зокрема, пунктом 1 цього рішення «Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області» викладене в новій редакції. А рішенням Сумської обласної ради від 24 лютого 2017 року скасований п.1 вищевказаного рішення обласної ради від 25 березня 2016 року. Тобто був скасований пункт рішення про внесення змін до Порядку, зокрема до Додатку 3 «Положення про призначення та звільнення керівників підприємств», а не був скасований сам Порядок з додатками. З огляду на це, суд дійшов вірного висновку про застосування Порядку та Положення про призначення та звільнення керівників підприємств саме в попередній редакції від 18 листопада 2011 року.

З огляду на викладене необґрунтованими є твердження позивача про незаконність звільнення через відсутність волевиявлення роботодавця - Сумської обласної ради.

Згідно п. 2.7 Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області (в редакції, яка діяла на час звільнення позивача), у період між сесіями голова обласної ради має право призначати виконуючого обов'язки керівника підприємства, установи та закладу, а також звільняти із займаної посади керівника відповідно до чинного законодавства про працю з наступним внесенням цього питання на затвердження обласною радою (а. с. 122).

Пунктами 5.2, 2.5 Контракту передбачено, що контракт припиняється після закінчення терміну дії контракту; Власник звільняє керівника у разі закінчення контракту (а. с. 53 зв., 55).

З матеріалів справи вбачається, що контракт між ОСОБА_1 та Сумською обласною радою укладався на строк 3 роки - з 25 травня 2015 року по 24 травня 2018 року (а. с. 52).

Тобто, останній день дії контракту 24 травня 2018 року припав на міжсесійний період, тому голова обласної ради цілком правомірно, відповідно до делегованих йому Порядком повноважень, видав розпорядження № 9-кп від 22 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ОКП «Аерпорт Суми» з 25 травня 2018 року, яке на двадцятій сесії рішенням обласної ради було затверджено (а. с. 101).

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги в частині вимог про зобов'язання відповідача укласти контракт з позивачем на новий строк, виходячи з наступного.

Сторони є вільними в укладенні договору, а цивільні відносини будуються на принципах свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності. Також суд першої інстанції вірно зазначив про дискрецію обласної ради з цього питання.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на викладене, суд не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені позивачем вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також безпідставними є посилання позивача на порушення обласною радою гарантій, передбачених ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Вказана норма передбачає недопущення відмови в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди саме з мотивів інвалідності. Тоді як позивач був звільнений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

У зв'язку з відсутністю підстав для поновлення позивача на роботі, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 25 травня по 01 липня 2018 року.

Також колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про виникнення підстав для виплати йому вихідної допомоги на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки його звільнення відбулося у зв'язку із закінченням строку трудового договору, тобто не з ініціативи роботодавця, тоді як ст. 41 КЗпП України передбачає додаткові підстави звільнення працівників з ініціативи роботодавця. Через це не підлягає задоволенню і пов'язана вимога про виплату середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника Мазнєву Світлану Григорівну, залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик