ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/873/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1

і її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/25723/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2019 року (суддя Карплюк О.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

01 листопада 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона є власником будинку по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою з 01 липня 2014 року зареєстрована і проживає її дочка ОСОБА_3 , яка постійно порушує правила співжиття, не бажає працювати та відмовляється сплачувати комунальні послуги. Конфліктні ситуації негативно впливають на стан її здоров`я. Проживання відповідачки у будинку чинить їй як власнику перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Тому, позивачка просила усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом виселення ОСОБА_3 з наданням іншого житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2019 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Суд не врахував, що з приводу поведінки відповідачки вона зверталася до відділення поліції, де з нею була проведена профілактична бесіда, проте це не дало результатів. ОСОБА_3 має у власності майно, набуте у період шлюбу з ОСОБА_4 Крім того, вона просила усунути перешкоди у користуванні спірним житлом шляхом виселення з наданням іншого належного їй жилого приміщення.

У засіданні апеляційного суду позивачка і її представник апеляційну скаргу підтримали. Відповідачка не з`явилася, про розгляд справи належним чином повідомлена.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 та проживає у ньому разом з чоловіком ОСОБА_5

З 01 липня 2014 року за згодою власника у житловому будинку зареєстрована та проживає як член сім`ї дочка ОСОБА_3

Позивач стверджує, що через конфліктні ситуації між нею і дочкою існують перешкоди у користуванні належним їй будинком.

У добровільному порядку ОСОБА_3 виселитися зі спірного житлового приміщення не бажає.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмову в позові суд першої інстанції мотивував безпідставністю вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Положеннями ст. 157 ЖК УРСР визначено, що членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу.

Якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з

ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення (ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР).

З урахуванням викладеного, для застосування норми ст. 116 ЖК УРСР необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Під систематичністю необхідно розуміти вчинення двох і більше таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 на законних підставах з 01 липня 2014 року зареєстрована та проживає у спірному житловому будинку як член сім`ї ОСОБА_1

Згідно з наявною у матеріалах справи угодою від 04 жовтня 2018 року (а.с. 28) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 узгодили участь останньої у витратах з оплати комунальних послуг.

Доказів вчинення відповідачкою правопорушень чи інших протиправних дій (порушення правил співжиття), які унеможливлюють проживання позивачки разом з нею у будинку, а також застосування заходів впливу, які не дали позитивного результату, ОСОБА_1 не надала.

Позивачка не довела належними і допустимими доказами наявність визначених ст.116 ЖК УРСР підстав для застосування такого крайнього заходу втручання у право відповідачки на житло, як виселення.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про правомірність вимог позивачки про виселення ОСОБА_3 як усунення перешкод у користуванні майном власника будинку.

За наведених обставин, аргументи ОСОБА_1 про можливість виселення ОСОБА_3 з наданням іншого житлового приміщення, не ґрунтуються на законі.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай