пр. № 2-з/759/15/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О., розглянувши заяву Відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

05.02.2019 року Відповідач по справі подала заяву, в якій просить суд, на час розгляду судового спору, вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру до набрання чинності рішення суду у справі.

В обґрунтування заяви, посилається на те, що невжиття заходів до забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки є вагомі підстави вважати, що АТ "Укрсоцбанк" не дочекавшись рішення суду, щодо позовної заяви має намір вчинити незаконні дії, щодо її квартири.

Вказану заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконанняможливого рішення суду прозадоволення позову;з'ясуватиобсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюванихправ або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суддею встановлено , що 24.09.2018 року у судовому засіданні позивач та відповідач заявили до суду клопотання про оголошення у справі перерви з метою мирного врегулювання спору, попереднє судове засідання було відкладено до 12.12.2018 року. У судове засідання належним чином повідомлений позивач не з"явився, заяв про поважні причин неявки суду не подав. Підготовче засідання було відкладено до 04.02.2019 року. У судовому засіданні відповідач просила вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на предмет іпотеки з метою прозбавлення права позивача переєтрувати майно на себе у позасудовий спосіб. Ухвалою суду від 12.12.2018 року у задоволенні вжиття зходів забезпечення позову було відмовлено. У підготовче судове засідання належним чином повідомлений позивач не з"явився, та згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 22.11.2018 року позивачем згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер :43997296 від 12.11.2018 року здійснено перехід права власності на предмет Іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_2 При цьому позивач у судове засідання не з"явився, не повідомив суд про оцінку вказаного предмету іпотеки, про розмір боргу, який залишився у відповідача після задоволення пореб позивача, внаслідок позасудового зверення стягнення на предмет іпотеки.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, відповідачем ОСОБА_2 наведено обгрунтовані підстави для застосування заходів забезпечення позову, надано належні та допустимі докази, а тому суд дійшов висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд вбачає підстави для задоволення заяви позивача позивача про вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії цивільного процесу, що не обмежує в праві позивача звернутись з обґрунтованою заявою про забезпечення позову до суду протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень ч. 2 ст.149 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.149-150, 257, 260, 261,354 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву Відповідача ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Накласти арешт та заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності АТ " УКСОЦБАНК".

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя Т.О. Величко