Справа № 727/7829/18
Провадження № 2/727/425/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернівці справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про визнання недійсним правочину, скасування записів про право власності,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про визнання недійсним правочину, скасування записів про право власності посилаючись на те, що 04.07.2018 року Апеляційним судом Чернівецької області прийнято рішення у справі №727/5361/17, яким задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» та визнано недійсними електронні торги від 09 березня 2017 року з реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки, а саме: нежитлових приміщень (кафе) 1-1 1-22, загальною площею 305,6 кв.м., нежитлових приміщень (магазину) 2-1 2-5, загальною площею 60,80 кв.м., нежитлових приміщень (магазину) 8-1 8-4, загальною площею 60,80 кв.м., нежитлових приміщень (магазину) 9-1 9-4, загальною площею 54,4 кв.м., нежитлових приміщень 10-1 10-4, загальною площею 55,4 кв.м., нежитлових приміщень 11-1 11-4, загальною площею 57 кв.м., що знаходяться за адресою м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 7, проведені Державним підприємством «СЕТАМ»; протокол проведення електронних торгів від 09 березня 2017 року №241485; акт про реалізацію з електронних торгів нерухомого майна від 03 квітня 2017 року №48013712, що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. М.Ковальчука, 13; свідоцтво про придбання майна від 22 квітня 2017 року серія та номер: 6001, НМО335484, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_3

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.05.2018 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» та визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки, а саме нежилих приміщень (кафе) 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 кв.м.; нежилих приміщень (магазину) 2-1 - 2-5, загальною площею 60,80 кв.м.; нежилих приміщень (магазину) 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 кв.м.; нежилих приміщень (магазину) 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 кв.м.; нежилих приміщень 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 кв.м.; нежилих приміщень 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 7, проведені ДП «СЕТАМ» 09.03.2017 року; визнано недійсним Протокол №241485 про проведення електронних торгів від 09.03.2017 року; визнано недійсним Акт про реалізацію предмета іпотеки №48013712 від 03.04.2017 року, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 7.

Після набрання чинності постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 04.07.2018 року, відповідач ОСОБА_1 09.07.2018 року вніс вказане нерухоме майно у статутний капітал ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім», засновником та керівником якого є ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_1 вчинив правочин щодо передачі майна в статутний капітал юридичної особи в порушення вимог чинного законодавства, оскільки на час передачі майна не був його власником, так як свідоцтво про придбання майна та електронні торги були визнані недійсними за рішенням суду, тобто ОСОБА_1 не вправі був розпоряджатися таким майном.

Крім того, повний текст постанови Апеляційного суду Чернівецької області складено 11.07.2018 року, тобто товариство фізично не могло звернутися до державного реєстратора з 04.07.2018 року по 11.07.2018 року, чим недобросовісно скористався ОСОБА_1 та ПВКП «Дім» в особі керівника ОСОБА_4

Правочин щодо передачі спірного майна в статутний фонд юридичної особи, був вчинений з метою унеможливити виконання судового рішення, оскільки відповідач ОСОБА_1 є сином засновника та керівника ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім» ОСОБА_4

А тому просив визнати недійсними правочин щодо передачі у статутний капітал ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім» нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 7, а саме: 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 кв.м., реєстраційний № 101, 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 кв.м., реєстраційний № 101, 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 кв.м., реєстраційний № 101, 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 кв.м., реєстраційний № 101, 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 кв.м., реєстраційний № 101, акт приймання-передачі від 09.07.2018 року, видавник ОСОБА_1М./ПВКП «Дім» та протокол загальних зборів серія та номер 3 від 06.07.2018 року, видавник ОСОБА_1М./ПВКП «Дім»; скасувати записи про право власності, зареєстровані за ПВКК «Дім», № 26982064 (реєстраційний № 101), № 26981390 (реєстраційний № 101), № 26982603 (реєстраційний № 101), № 26980403 (реєстраційний № 101), № 26980870 (реєстраційний № 101), а також стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім» в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, позов не визнає.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 06.07.2018 року загальними зборами засновників ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім» прийнято такі рішення: збільшити статутний капітал підприємства; прийняти ОСОБА_1 до складу засновників підприємства з внеском 8066800 грн., у звязку з чим затвердити новий розподіл часток у статутному капіталі підприємства; прийняти в якості внеску засновника до статутного капіталу підприємства нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 7, а саме нежитлові приміщення: 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 кв.м., реєстраційний № 101, 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 кв.м., реєстраційний № 101, 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 кв.м., реєстраційний № 101, 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 кв.м., реєстраційний № 101, 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 кв.м., реєстраційний № 101; затвердити нову редакцію Статуту ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім», що підтверджується Протоколом № 3 Загальних зборів засновників ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім» від 06.07.2018 року.

09.07.2018 року ОСОБА_1 передав до статутного фонду ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім» вказане вище нерухоме майно за Актом прийому-передачі та грошової оцінки майна.

Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.07.2018 № 41993774, № 41995563, № 41994836, № 41996270, № 41994189 державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 проведено державну реєстрацію права власності на вказані нежитлові приміщення за ОСОБА_2 виробничо-комерційним підприємством «Дім».

Спірне нерухоме майно належало ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номерами 85607570, 85608202, 85608081, 85607930, 85607781, сформованими приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 22.04.2017 року.

ОСОБА_1 придбав спірне нерухоме майно на електронних торгах, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 09.03.2017 року.

На час звернення позивача до суду з цим позовом, постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 04.07.2018 року у справі № 727/5361/17 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.07.2017 року, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» до ОСОБА_1, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, Державного підприємства «СЕТАМ» та визнано недійсними електронні торги від 09.03.2017 року з реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки.

Вказані електронні торги були визнані недійсними також за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/8305/17.

З огляду на це, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» звернулось з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права власності на нерухоме майно, переданого в іпотеку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Постановою Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 727/5361/17 скасовано постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 04.07.2018 року та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.11.2017 року, яким відмовлено в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» до ОСОБА_1, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу їх проведення, акту про реалізацію з торгів нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна.

Крім того, постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 18.09.2018 року у справі №727/8305/17 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.05.2018 року та відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» до ОСОБА_1, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_6 про визнання прилюдних торгів, оформлених протоколом проведення електронних торгів, актом про реалізацію з електронних торгів нерухомого майна, недійсними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання позивача на порушення його права власності на спірне нерухоме майно є безпідставним, оскільки не підтверджується матеріалами справи та встановленими обставинами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Позивач як на підставу для визнання оспорюваного правочину недійсним посилається на відсутність у відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення правочину повноважень щодо володіння, користування та розпорядження спірним нерухомим майном.

Відповідно до пунктів 21, 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 Цивільного кодексу України). Якщо в такій ситуації пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 Цивільного кодексу України.

Отже, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 Цивільного кодексу України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Норма частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Ця правова позиція закріплена у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач не є стороною оспорюваного правочину щодо внесення спірного нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи і вимогу про повернення майна з чужого незаконного володіння позивач не заявляв, то ним невірно обрано, передбачений п.2 ч.1 ст.16 ЦК України спосіб захисту своїх прав, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, тому, виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 виробничо-комерційного підприємства «Дім», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про визнання недійсним правочину, скасування записів про право власності відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 11 квітня 2019 року.

Скасувати забезпечення позову, яке було накладено ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.07.2018р., шляхом накладення арешту на нежилі приміщення 1-1 1-22, загальною площею 305,6 кв. 2, реєстраційний номер № 101; нежилі приміщення 8-1 8-4, загальною площею 60,80 м. 2, реєстраційний номер №101; нежилі приміщення 9-1 9-4, загальною площею 54,4 кв. м, реєстраційний номер №101; нежилі приміщення 10-1 10-4, загальною площею 55,4 кв. м, реєстраційний номер № 101; нежилі приміщення 11-1 11-4, загальною площею 57,0 кв. м, реєстраційний номер № 101.

Рішення суду для виконання надіслати Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: