УХВАЛА

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 664/2463/16-ц

провадження № 61-8653ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 14 березня 2019 року в справі за позовом приватного підприємства «Столичні будинки» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційної складової боргу та річних відсотків за прострочення грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року приватне підприємство «Столичні будинки» (далі -

ПП «Столичні будинки») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за квартирною платою та за надані комунальні послуги станом на 01 серпня 2016 року, яка складається

із: 9 795,16 грн - основний борг, 3 149,15 грн - інфляційні витрати, 448,67 грн -

3 % річних.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 серпня 2018 року в задоволення позову ПП «Столичні будинки» відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 14 березня 2019 року рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПП «Столичні будинки» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 9 795,16 грн,

3 % річних - 448,67 грн, інфляційні втрати - 3149,15 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2 на постанову Херсонського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 13 392,98 грн, яка станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00х100=192 100,00).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_3 подавкасаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду

від 14 березня 2019 року в справі за позовом приватного підприємства «Столичні будинки» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційної складової боргу та річних відсотків за прострочення грошового зобов`язання.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун