КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 761/1780/15-ц

провадження № 22-ц/824/9923/2019

13 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року в складі судді Юзькової О.Л.,

встановив:

22.01.2015 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - КП «ЦОС Шевченківського району») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 заборгованість за комунальні послуги в розмірі 10 896,16 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн.

Посилалося на ті підстави, що КП «ЦОС Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменовано з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року.

Позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг для споживачів району.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2013 року відмовлено у прийнятті заяви КП «ЦОС Шевченківського району» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Згідно довідки форми №3 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повинні здійснювати оплату за надані ним послуги.

У зв`язку з несплатою відповідачами за комунальні послуги в період з 01.04.2008 року по 01.01.2013 року виникла заборгованість, яка становить 10 896,16 грн та складається з: 9 233,25 грн - сума основного боргу; інфляційні втрати - 984,38 грн; 3% річних - 678,53 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник КП «ЦОС Шевченківського району» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив надані позивачем докази та прийшов до висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Особам, які не уклали в письмовій формі договори про надання житлово-комунальних послуг, але і не відмовилися у встановленому порядку від отримання цих послуг, житлово-комунальні послуги надаються на підставі публічного договору про приєднання.

Той факт, що відповідачі користуються житлово-комунальними послугами засвідчує його приєднання до договору про їх надання та існування договірних відносин між позивачем та відповідачами, тому у відповідачів виникли зобов`язання оплачувати житлово-комунальні послуги. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладено між виконавцем послуг та ОСОБА_1 12.04.2011 року.

Щодо підтвердження надання комунальних послуг вказує, що акти мешканців будинку АДРЕСА_1 та заяви відповідачів не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому не можуть бути враховані як доказ.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначили, що на рахунках про оплату комунальних послуг отримувачем платежів є КП «Керуюча дирекція» та ЖК «Златоустівська», а тому не зрозуміло на якій основі позивач звертається до суду з даним позовом.

Відсутність надання послуг належної якості підтверджується наданими ними заявами і скаргами з відповідними відмітками про їх отримання. Виконавцем послуг жодного разу не було здійснено з цього приводу перерахунку чи компенсації.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 19 лютого 2007 року №187 «Про вдосконалення системи управління житлово-комунальним господарством Шевченківського району м. Києва» балансоутримувачем жилого фонду Шевченківського району міста Києва є КП «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради, а виконавцями послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - відповідні комунальні підприємства. Виконавцем послуг по комунальних послугам (забезпечення холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення) залишилось КП УЖГ Шевченківської районної у м. Києві ради.

Судом встановлено, що КП "ЦОС Шевченківського району" відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 (а.с.176, 189 т.1).

КП "ЦОС Шевченківського району" передано функції вчасного та якісного надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання для потреб споживачів до об`єктів, що знаходяться на балансі КП "Керуюча дирекція" Шевченківського району.

Як вбачається зі Статуту позивача, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг.

Відповідно до п. 2.2. Статуту, основними напрямками діяльності позивача є забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньобудинкових мережах на підставі договорів, укладених підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами житлово-комунальних послуг, однак своєчасно плату за надані та спожиті комунальні послуги не вносять.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За період з 01.01.2008 по 01.01.2013 виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, яка становить 9 233,25 грн, 678,53 грн - 3% річних; 984,38 грн - інфляційна складова, всього 10 896,16 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено факт належного надання відповідачам послуг в повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст.18 цього Закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.

Актом мешканців будинку від 05.04.2010 зафіксовано те, що протягом 15 років комунальні послуги в будинку по АДРЕСА_1 надаються неякісно, не в повному обсязі, не регулярно (а.с.44 т.1).

Відповідно до актів мешканців будинку від 02.12.2008 р., 01.12.2009 р., 25.11.2010 р., 04.01.2009 р. - в листопаді 2008 р., з 1 грудня 2008 р. по 21 грудня 2008 р., з 03 листопада 2010 р. по 24 листопада 2010 р. практично не працювало опалення, у жовтні 2008 р. було затримано початок опалювального сезону (а.с.45, 51, 52 , 53 т.1).

Відповідно до акту мешканців від 20.01.2010 р. - в грудні 2009 року та в січні 2010 року не проводились роботи по розчистці та прибиранню прибудинкової території (а.с.46 т.1).

Відповідно до актів мешканців від 11.03.2009 р., 03.10.2009 р. - в будинку відсутня циркуляція гарячої води (а.с. 47, 50 т1).

Відповідно до актів мешканців від 25.11.2009 р., 08.11.2009 р. - в будинку не працював ліфт(а.с. 48, 49 т1).

Матеріали справи не містять доказів того, що претензії споживачів не були задоволені виконавцем послуг, або спір з цього приводу вирішувався в суді.

Надані відповідачами акти обстеження квартири внаслідок її залиття з покрівлі під час опадів, також не є доказами, які б давали підстави для звільнення споживачів від обов`язку сплати за житлово-комунальні послуги.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року з КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва (справа №761/19020/16-ц) на користь ОСОБА_1 стягнуто матеріальну шкоду, яка була заподіяна внаслідок залиття помешкання відповідачів, в сумі 48 169,52 грн та 5 000 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року (справа №761/9279/15-ц) у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП "ЦОС Шевченківського району", ПАТ "Київенерго", ПАТ Акціонерна компанія "Київводоканал", КП "Житлово-експлуатаційна контора "Златоустівська" про зобов`язання вчинити : повірку лічильників холодної та гарячої води ; перерахунок заборгованості за постачання холодної та гарячої води; нарахування сум за холодну та гарячу воду згідно показів лічильника; перерахунок за раніше спожиту воду; взяття на облік лічильники; відновлення кругообігу гарячої води залишено без задоволення.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті пред`явленого позову.

Судом встановлено, що 15.05.2015 року відповідачі звернулись до суду з заявою про застосування наслідків спливу позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2013 року КП "ЦОС Шевченківського району" зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За ч.1, ч. 2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі №6-931цс15, ураховуючи , що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

З огляду на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом по вимогам за період з 01.04.2008 р. по 01.01.2010 р., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині саме з цих підстав.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2013 р. підлягають задоволенню шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі в сумі 7 205,79 грн, 3% річних - 462,48 грн; 253,12 грн - інфляційна складова.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За частиною 1 ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (72,69%) в сумі 442,67 грн ( 177,07 грн + 265,60 грн).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 7 205,79 грн, 3% річних - 462,48 грн; 253,12 грн - інфляційна складова, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 442,67 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т.А. Семенюк