КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Справа № 22-787 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Керекеза Я.І.

Унікальний №373/1311/17 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватного підприємства «СІМІХ» до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, третя особа: Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права приватної власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ПП «СІМІХ» звернулись до суду з позовом до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, третя особа: Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права приватної власності на земельні ділянки.

В обґрунтування позову посилались на те, що їм на праві приватної власності належить нерухоме майно, яке знаходиться на території Стовп'язької сільської ради.

Земельна ділянка на якій розміщується дане майно перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Маяк».

Відповідно до положень ст. 377 ЦК України та ст.120 ЗК України після набуття права власності на нерухоме майно до позивачів перейшло право власності на частину земельної ділянки на якій воно розміщено та яка необхідна для його обслуговування.

З метою виготовлення технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, позивачі звернулись до відповідача з заявами про надання дозволу, однак отримали відмову з підстав законодавчої невизначеності процедури переоформлення права власності на земельні ділянки колективної власності.

Вважаючи своє право, як законних власників земельної ділянки, порушеним у відповідності до ст.152 ЗК України просили позов задовольнити.

27 серпня 2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про залишення його частини позовних вимог без розгляду.

Того ж дня ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про уточнення своїх позовних вимог.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2018 року позов ОСОБА_7 було залишено без розгляду.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ПП «СІМІХ» було задоволено, припинено право колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Маяк», належне згідно Державного акту на право колективної власності на землю, виданого Стовп'язькою сільською Радою народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області 21 березня 1996 року №22, на земельну ділянку, площею 27, 4865 га, на якій знаходиться нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ПП «СІМІХ»; визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 16,5606 га, що розташована на території Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, за межами населеного пункту, конфігурацією, визначеною на схемі 1 Додатку №1 до висновку експерта №37-18 від 21 серпня 2018 року, та знаходиться під об'єктами нерухомого майна та для обслуговування об'єктів нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме:

1) 1/2 частини площадки для літніх загонів, що розташована по АДРЕСА_1;

2) корівника, що розташований по АДРЕСА_2;

3) млина, що розташований по вул. АДРЕСА_3;

4) плотні, що розташована по АДРЕСА_4;

5) контори, що розташована по АДРЕСА_5;

6) цибульника, що розташований по АДРЕСА_6;

7) сінника, що розташований по АДРЕСА_7;

8) бойні, що розташована по АДРЕСА_8;

9) приміщення гаража, що розташований по АДРЕСА_9;

10) механічної майстерні, що розташована по АДРЕСА_10;

11) свинарника, що розташований по АДРЕСА_11;

12) будинку тракторної бригади з прибудовою, що розташований по АДРЕСА_12;

13) телятнику № 9, що розташований по АДРЕСА_13;

14) телятнику № 11, що розташований по АДРЕСА_14;

15) сауни, що розташована по АДРЕСА_15;

16) комплексу зі складу ПММ та заправки, що розташовані по АДРЕСА_16; Д Веселе Переяслав-Хмельницького району Київської області; ні

17) телятнику № 10, що розташований по АДРЕСА_17; її

18) сінника, що розташований по АДРЕСА_18; X

19) нежитлової будівлі, що розташована по АДРЕСА_19;

20) сінника, що розташований по АДРЕСА_20.

визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 1,2446 га, що розташована на території Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, за межами населеного пункту, конфігурацією, визначеною на Схемі 1 Додатку №1 до висновку експерта №5-18 від 30 січня 2018 року, та знаходиться під об'єктами нерухомого майна та для обслуговування об'єктів нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме:

1) сінника, що розташований по АДРЕСА_21;

2) сінника, що розташований по АДРЕСА_22.

визнано за ОСОБА_9 право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 7,1286 га, що розташована на території Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, за межами населеного пункту, конфігурацією, визначеною на Схемі 1 Додатку №1 до висновку експерта №3-18 від 30 січня 2018 року, та знаходиться під об'єктами нерухомого майна та для обслуговування об'єктів нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, а саме:

1) телятнику № 3, що розташований по АДРЕСА_23;

2) телятнику № 4, що розташований по АДРЕСА_24;

3) телятнику № 5, що розташований по АДРЕСА_25;

4) телятнику № 6, що розташований по АДРЕСА_26;

5) телятнику № 7, що розташований по АДРЕСА_27;

6) телятнику № 8, що розташований по АДРЕСА_28;

7) 1/2 площадки для літніх загонів, що розташована по АДРЕСА_1;

8) ветеринарної аптеки, що розташована по АДРЕСА_29.

визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 право приватної власності в рівних частках по 1/3 частині за кожним на земельну ділянку, загальною площею 1,4853 га, що розташована на території Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, за межами населеного пункту, конфігурацією, визначеною на Схемі 1 Додатку №1 до висновку експерта №2-18 від 30 січня 2018 року, та знаходиться під об'єктами нерухомого майна та для обслуговування об'єктів нерухомого майна, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 на праві приватної власності по 1/3 частці за кожним, а саме: приміщення столярного цеху, що розташований по АДРЕСА_30.

визнано за ПП «СІМІХ» право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 1,0674 га, що розташована на території Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, за межами населеного пункту, конфігурацією, визначеною на Схемі 1 Додатку №1 до висновку експерта №4-18 від 30 січня 2018 року, та знаходиться під об'єктами нерухомого майна та для обслуговування об'єктів нерухомого майна, що належить ПП «СІМІХ» на праві приватної власності, а саме:

1) телятнику № 1, що розташований по АДРЕСА_31;

2) телятнику № 2, що розташований по АДРЕСА_32.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, 12 жовтня 2018 року, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалось на те, що судом першої інстанції було проігноровано факт передачі спірної земельної ділянки загальною площею 1569,7 га у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству агрофірмі «Маяк», про що було видано відповідний державний акт на право колективної власності на землю.

Додатком № 1 до державного акту був список осіб - членів Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Маяк», які є співвласниками спірної земельної ділянки.

Проте даний додаток судом першої інстанції в судовому засіданні не досліджувався не дивлячись на неодноразові зауваження з цього приводу як представника відповідача, так і представника третьої особи.

Згідно державного акту призначенням спірної земельної ділянки вказано сільськогосподарське виробництво, проте жодного правового обґрунтування підстав зміни цільового призначення земельної ділянки, оскаржуване рішення суду не містить.

Визначена позивачами підстава для звернення до суду це приналежність їм на праві приватної власності нерухомого майна, і як наслідок нерозривний зв'язок з земельною ділянкою.

Однак під час звернення з позовом лише частиною позивачів було надано суду докази на підтвердження факту перебування нерухомого майна у їх власності. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ПП «СІМІХ» надали відповідні докази лише 27 серпня 2018 року.

Будь-яких клопотань про поновлення строків для подання до суду доказів, з обґрунтуваннями причин пропуску строків визначених процесуальним законодавством, позивачі не заявляли та дані обставини судом першої інстанції не вирішувались.

Вказані докази були приєднані судом до матеріалів справи без обговорення такої можливості всіма учасниками процесу, будучи додатком до іншої заяви та покладені в основу оскаржуваного рішення як підтвердження факту існування у позивачів права власності на нерухоме майно. Інша частина доказів була приєднана судом до матеріалів справи незважаючи на заперечення з боку апелянта, без зазначення об'єктивних причин пропуску процесуального строку.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності у позивачів можливості вільного володіння, користування та розпорядження належним їм на праві власності майном, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки останні більше 10 років вільно користуються спірною земельною ділянкою, в позасудовому порядку до власників землі не звертались та з пропозиціями щодо укладення договорів оренди, сервітуту або купівлі-продажу не звертались.

Відповідно до положень Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» спірна земельна ділянка належить членам колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Маяк» та їх правонаступникам на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на землю з додатком №1 до нього, які на момент розгляду справи є чинними та ніким в судовому порядку не оскаржувались.

Розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у колективній власності здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Будь-яких рішень щодо відчуження належного їм майна співвласники не приймали, а тому оскаржуване рішення порушує їх законні права та інтереси.

Судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин положення закону, які підлягали застосуванню, а саме ст.ст.30, 86, 88 ЗК України та ст.ст.355,358 ЦК України, ст.ст.14,41 Конституції України та Закон України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Застосовуючи положення ст.120 ЗК України до спірних правовідносин суд першої інстанції не врахував те, що нерухоме майно та частини земельної ділянки не належать на праві власності одному власнику, тобто не кожний член колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Маяк» має будь-яке відношення до майна розташованого на земельній ділянці.

Окремо апелянт наголошував, що визначений позивачами відповідач є неналежним, про що неодноразово наголошувалось в судовому засіданні, тому виходячи з правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеної в справі №280/119/16-ц, суд першої інстанції мав відмовити у позові.

В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Позивачі та їх представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу та їх представників, які з'явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що 05 квітня 1996 року рішенням 4 сес. 22 скл. Стовп'язької сільської Ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області КСП Агрофірма "Маяк" було передано у колективну власність 1569,7 га. земель для сільськогосподарського виробництва, що підтверджуєтьсяДержавним актом на право колективної власності на землю Серії НОМЕР_1 від 21 березня 1996 року.

Акт про право власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 22. (Том 1 а.с.44-47)

Згідно з інформацією про юридичну особу, Колективне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Маяк», було зареєстровано 22 лютого 2000 року, а 13 травня 2014 року було фактично припинено. (Том 1 а.с.89-92).

22 лютого 2000 року розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації №80 було проведено державну перереєстрацію Приватного підприємства Агрофірма «Маяк».

Згідно з доповненням до статуту ПП Агрофірма "Маяк" доповнено п. 2.11, де було зазначено, що підприємство є правонаступником КСП Агрофірма "Маяк". (Том 1 а.с.88)

Згідно з ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 р. було затверджено мирову угоду між ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в якій зазначеним особам було виділено із спільного майна реорганізованого КСП Фірма "Маяк" нерухоме майно та визнано на нього право власності.

Ухвала набрала законної сили, та право власності учасників мирової угоди було за ними зареєстровано у державному електронному реєстрі прав власності, про що позивачами були надані відповідні копії, які долучені до матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції зазначив, що набувши право власності на нерухоме майно, до позивачів також перейшло право власності на ті земельні ділянки, на яких знаходиться нерухоме майно належне їм на праві власності та які потрібні для його обслуговування.

При цьому, в силу закону, право попереднього власника припиняється автоматично без оформлення припинення права власності будь-якими актами або документами, ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається.

Право власності на нерухоме майно, та право на земельну ділянку виникає в набувача одночасно із виникненням права на зведені на ній об'єкти.

Колегія суддів не може погодитись з зазначеним висновком суду першої, оскільки вважає його помилковим з наступних підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції повністю не відповідає вимогам даної процесуальної норми.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судове рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеній процесуальній нормі закону виходячи з наступного.

Колегія суддів встановила, що згідно з державним актом на право колективної власності від 21 березня 1996 року, виданого на підставі рішення 4 сес. 22 скл. Стовп'язької сільської Ради народних депутатів від 5 квітня 1996 року, колективному сільськогосподарському підприємству агрофірмі "Маяк" було передано у колективну власність 1569,7 гектарів землі, для сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом. (Том 1 а.с. 45-47)

Згідно з додатком № 1 до акту зазначено список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства. Зазначений додаток в матеріалах справи відсутній, сторонами не надавався.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта в частині приналежності спірної земельної ділянки, відповідно до положень Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членам колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Маяк» та їх правонаступникам на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на землю з додатком №1 до нього, які на момент розгляду справи є чинними та ніким в судовому порядку не оскаржувались.

Розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у колективній власності здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

Згідно з доповненням до статуту Приватного підприємства "Маяк", а саме п. 2.11 Підприємство є правонаступником КСП Агрофірма "Маяк", але передаточний акт КСП Агрофірми "Маяк" або ліквідаційний баланс, щодо розподілу майна ( земельної ділянки) або передачі ії до ПП Агрофірма "Маяк" або інші особи матеріали справи не містять.

В подальшому державний акт на право власності на землю на ПП "Агрофірма "Маяк", або будь яким іншим особам не видавався.

Згідно з ліквідаційним балансом ПП "Агрофірма "Маяк", яке було ліквідовано у 2014 р., земля в основних фондах підприємства не облікована, тобто спірна земельна ділянка підприємству правонаступнику на підставі будь якого права не належала.

Згідно зі ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно ст. 30 ЗК України при ліквідації сільськогосподарського підприємства несільськогосподарські угіддя, що перебувають у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв).

У разі недосягнення згоди це питання вирішується в судовому порядку.

В матеріалах справи докази, щодо вирішення питання щодо розподілу земель або паїв після ліквідації КСП Агрофірма "Маяк" відсутні, а тому питання припинення права колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Маяк»є недоречним оскільки це питання повинно було бути вирішено при ліквідації підприємства та укладенні ліквідаційного балансу.

Таких доказів матеріали справи не містять.

Статтею 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" передбачено, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства.

Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства.

Відповідно до положень Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» спірна земельна ділянка належить членам колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Маяк» та їх правонаступникам на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на землю з додатком №1 до нього, які на момент розгляду справи є чинними та ніким в судовому порядку не оскаржувались.

Розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у колективній власності здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

Юридичні особи набувають у власність земельні ділянки у випадках передбачених ст.82 ЗК України.

Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності. (ст.92 ЗК України)

Відповідно до розділу X "Перехідні положення" п.6 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Право на земельну ділянку у юридичної особи виникає з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України).

Документи що посвідчують право на земельну ділянку зазначені в ст.126 ЗК України.

Колегія суддів вважає, що правонаступництво ПП Агрофірми "Маяк" прав та обов'язків КСП агрофірми "Маяк" не передбачає правонаступництва щодо землі.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право на землю виникає лише після одержання документа, що посвідчує право власності земельної ділянки та його державної реєстрації.

Таким документом, згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, є державний акт.

Зі змісту статті 125 Земельного кодексу Українивбачається, що правонаступництво, рівно як і цивільно-правова угода, є лише передумовою права власності на землю, але не позбавляє особу обов'язку дотриматися повної процедури оформлення права власності на земельну ділянку, передбаченої ст. 56 Закону України "Про землеустрій"та п. 1.16. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі, на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04 травня 1999 року №43.

Моментом виникнення права є отримання державного акту та його реєстрація.

Колегія суддів прийшла до висновку, що з моменту ліквідації Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Маяк", земля яка була передана підприємству у власність для сільськогосподарського виробництва та належить до земель сільськогосподарського призначення, під господарськими будівлями та дворами, втратила свого власника у зв'язку з його ліквідацією та оскільки питання власниками ліквідованого підприємства щодо поділу землі та належного оформлення прав на неї не вирішувалось, земельна ділянка повинна була перейти у державну власність на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції було встановлено, що на підставі ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року та ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2016 року було затверджено мирову угоду та додаткову угоду щодо поділу нерухомого майна із спільного майна ліквідованого 13 травня 2014 року КСП Агрофірма "Маяк" між фізичними особами, позивачами по справі.

В подальшому на підставі зазначених ухвал позивачі зареєстрували за собою право власності на нерухоме майно у державному реєстрі.

Згідно з матеріалами справи встановлено, що у 2017 р. позивачі звернулись із заявами до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації про переоформлення земельних ділянок колишнього КСП "Агрофірми "Маяк" на фізичних осіб.

Листами Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації позивачів було повідомлено, про те, у адміністрації відсутні повноваження щодо вирішення питання та законодавством України невизначено процедуру переоформлення права власності на земельну ділянку, що знаходиться у колективній власності. ( т. 1 а.с.57).

Згідно з інформацією Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру у Київський області відповідно до наявної інформації у Відділі у Переяслав Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (лист від 11.07.2017 р. № 127/414-17-0.33) земельна ділянка, зображена на картографічному матеріалі, на якій розташовані нежилі приміщення, відноситься до земель колективної власності відповідно до державного акту про право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Колективному сільськогосподарському підприємству агрофірмі "Маяк", зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 21 березня 1996 року за №22, для сільськогосподарського виробництва та належить до земель сільськогосподарського призначення, під господарськими будівлями та дворами розташована на території Стовп'язької сільської Ради Переяслав Хмельницького району Київської області, за межами населеного пункту. (Том 1 а.с. 48-52)

Згідно зі ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що при переході права власності на будівлі право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Якщо договором про відчуження нерухомості розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо нерухомість розміщена на земельній ділянці, наданій в користування, то до набувача переходить право користування землею на якій знаходиться нерухомість, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

При цьому слід зазначити, що право на земельну ділянку оформлюється в установленому законом порядку, зокрема в порядку передбаченому ст.ст.123, 124, 125, 126 Земельного кодексу України.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (п.11 ст.123 ЗК України).

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на приписи ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, оскільки вони не передбачають автоматичного набуття права власності на земельну ділянку поза встановленою процедурою.

Розмір частини земельної ділянки, що переходить до набувача будівлі або споруди має бути визначено шляхом формування відповідної частини у окрему земельну ділянку в порядку, визначеному ст. 55 Закону України "Про землеустрій", відповідно до якої встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно листів Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області (Том 1 а.с. 48-52), земельні ділянки, на яких розміщені нежилі приміщення, належні позивачам, належать до земель сільськогосподарського призначення, під господарськими будівлями та дворами, розташовані на території Стовп'язької сільської ради поза межами населеного пункту.

З листів Переяслав-Хмельницької РДА (Том 1 а.с. 53-57) вбачається, що позивачам відмовлено у вирішенні питання в зв'язку з відсутністю повноважень для цього та оскільки законодавством України не визначено процедури переоформлення права власності на земельну ділянку, що знаходиться у колективній власності, і рекомендовано звернутися до суду.

Зазначена відмова може бути оскаржена в судовому порядку, а не шляхом звернення з позовом про визнання права власності.

Також колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо неналежного відповідача, оскільки будь-якого рішення про перехід спірної земельної ділянки у державну власність органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування не приймалось.

Власниками спірної земельної ділянки, до прийняття відповідного рішення органами місцевого самоврядування залишаються члени колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Маяк» та їх правонаступники.

Крім того, земельна ділянка була розташована на території Стовп'язької сільської ради.

Відповідно Закону "Про добровільне об'єднання територіальних громад" Стовп'язька сільська рада була приєднана до Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, яка повинна була бути зазначена в якості належним відповідачем по справі, що є ще одною підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підлягає задоволенню, а рішення Переявлав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області задовольнити.

Рішення Переявлав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 березня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А.Пікуль