Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8867/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 2 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/8867/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування частки майна з чужого володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалене 02 квітня 2019 року суддею Сингаївським О.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав до суду позов, у якому просив витребувати у ОСОБА_2 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що 26.10.2009 Богунським районним судом м. Житомира у справі № 2-н-2550/09 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 на його користь 41637,00 грн. Постановою державного виконавця від 14.11.2011 вищевказане майно передане йому ( ОСОБА_1 ) у власність в рахунок погашення боргу. Вищевказаний судовий наказ у подальшому був скасований, проте питання про поворот його виконання не вирішувалось. Разом з тим, боржник ОСОБА_5 протиправно відчужив спірне майно ОСОБА_3 , останній - ОСОБА_4 , а остання - ОСОБА_2 . Отже, вважає, що належне йому майно перебуває у протиправному володінні ОСОБА_2 , а тому підлягає витребуванню у нього з підстав, визначених ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

На його думку, суд при вирішенні справи не врахував того, що клопотання про поворот виконання судового наказу ОСОБА_5 не заявлялось, таке питання судом не вирішувалось, а постанова державного виконавця про передачу йому ( ОСОБА_1 ) права власності на майно боржника не оскаржувалась. Крім того, суд не врахував, що він не може зареєструвати своє право на спірне майно, оскільки останнє відчужено ОСОБА_5 Вважає, що він володіє суб`єктивним правом власності на 1/5 частку спірної квартири, яке порушене відповідачами та підлягає судовому захисту.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.10.2009 Богунським районним судом м.Житомира у справі № 2-н-2550/09 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 41 637,00 грн.

14 листопада 2011 року на виконання вказаного судового наказу, відповідно до Акту державного виконавця від 14.11.2011 та постанови про передачу майна в рахунок погашення боргу від 14.11.2011, позивачу була передана у власність в рахунок погашення боргу належна боржнику ОСОБА_5 1/5 частка квартири АДРЕСА_1 . У постанові про передачу майна в рахунок погашення боргу від 14.11.2011 зазначено, що вказана постанова є підставою для оформлення права власності на це майно.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.09.2012 судовий наказ, виданий 26.10.2009 Богунським районним судом м. Житомира у справі № 2-н-2550/09, скасований.

Питання про поворот виконання судового наказу не вирішувалось, постанова державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу від 14.11.2011 не скасовувалась.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира 26 листопада 2010 року у справі № 2-4813/10 визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .

19.09.2012 Апеляційним судом Житомирської області вказане рішення суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 скасовано та ухвалене нове - про відмову у задоволенні позову.

30.10.2013 ОСОБА_3 спірна частка квартири подарована ОСОБА_4 на підставі договору № 7255 від 30.10.2013, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським A.B.

30.10.2014 ОСОБА_4 подарувала вказану частку квартири ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 4243 від 11.12.2013, що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсарем В.В.

Ухвалюючи рішення про залишення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не набув у встановленому законом порядку права власності на спірне майно, у зв`язку із чим у нього відсутнє право, яке підлягає захисту, у тому числі шляхом витребування майна в порядку ст.ст. 387, 388 ЦК України. Також, суд послався на скасування судового наказу, на підставі якого державний виконавець передав спірне майно позивачу.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, зокрема п.9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 року, у редакції станом на 01.11.2011), ст.ст. 182, 387, 388 ЦК України, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до норм ст.ст. 387, 388 ЦК України, на які посилався позивач, як на правову підставу для задоволення позову, лише власник має право витребувати своє майно у іншої особи.

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, у відповідності до ст. 182 ЦК України, право власності ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця підлягало державній реєстрації, що не було вчинено позивачем.

Отже останній не набув права власності на спірне майно у визначеному законом порядку, а тому у нього відсутнє право, яке підлягає судовому захисту.

Посилання на володіння суб`єктивним правом на спірне майно не може бути підставою для задоволення позову та скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність ухваленого рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 19 вересня 2019 року.