Справа № 199/2258/18
(2/199/1153/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

08.05.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого Якименко Л.Г.

за участю секретаря Гасанової М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення боргу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», третя особа ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за угодою №347420 від 24.03.2011 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.03.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 була укладена Угода №347420 та підписані Додатки №1, №2, №3, які є невід`ємними частинами угоди, з метою придбання автомобіля марки КІА RIO базової комплектації через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

Дана система полягала у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені Угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років.

При виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створенні умов для придбання автомобілів учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених учасниками, на підставі Угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених Угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за Угодою.

Позивач належним чином виконував умови Угоди та 18.12.2012 року відповідач ОСОБА_1 отримав автомобіль марки КІА RIO, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, і зареєстрував його на своє ім`я, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , видане ВРЕР ДАІ №1 ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

За умовами Угоди ОСОБА_1 зобов`язався оплатити вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 (ста двадцяти) щомісячних повних внесків, однак угоду не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Крім того, 06.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі ТОВ «АВТО ПРОСТО»), як кредитором, та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , як поручителями, був укладений договір поруки №б/н, за яким відповідачі зобов`язалися відповідати перед кредитором у разі невиконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за Угодою №347420.

Починаючи із січня 2015 року ОСОБА_1 припинив сплачувати щомісячні повні внески.

Оскільки заборгованість за угодою не сплачена, ТОВ «АВТО ПРОСТО» просило стягнути заборгованість солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у розмірі 84 927 грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Представник ОСОБА_5 Г.І. заперечувала проти позову та надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно 24 березня 2011 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 була укладена Угода №347420 і підписані додатки №1, №2, №3, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля марки КІА RIO, базової комплектації через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

Дана система полягає у створенні групи покупців, які бажли придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені Угодою, забезпечували придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років.

У пункті 2.1 розділу 2 додатку №2 до Угоди №347420 від 24.03.2011 року вказано, що поточна ціна на автомобіль є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи та повідомляється ТОВ «АВТО ПРОСТО» виробником та/або імпортером та/або дистрибьютором. Разом з тим, умовами укладеної між сторонами Угоди не передбачено збільшення вартості платежів після отримання автомобіля.

Згідно з пунктом 2.2 статті 2 додатку №2 до Угоди визначено, що поточна ціна автомобіля - це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена TOB «АВТО ПРОСТО» виробником та/або дистриб`ютером, на день укладення угоди.

Згідно з пунктом 2.7 статті 10 Додатку №2, у випадку, якщо повний внесок сплачено у розмірі, який не відповідає поточній ціні автомобіля, дійсній на момент сплати, учасник, який вже отримав право на отримання автомобіля, зобов`язаний сплатити недоплачену частину внеску протягом строку дії графіка внесків за першою вимогою TOB «АВТО ПРОСТО».

ОСОБА_1 належним чином виконував умови Угоди №347420 від 24.03.2011 року та 18.12.2012 року отримав автомобіль марки КІА RIO, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, і зареєстрував його на своє ім`я, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданим ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Також, 11 грудня 2012 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО», ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» та ОСОБА_1 був підписаний Договір №114028-Y03773 про передачу йому у власність зазначеного автомобіля.

Згідно з п. 2.4 цього Договору загальна вартість автомобіля становить: без ПДВ 106 666,67 грн., ПДВ 20% - 21 333,33 грн, всього з ПДВ 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до п. 2.5 даного Договору платник вносить на поточний рахунок продавця (здійснює оплату) 100% загальної вартості автомобіля у розмірі - 128 000,00 грн.

Згідно з п. 2.8 умови розрахунку - 100% передплата.

Як передбачено п. 4.1.1 вищевказаного Договору, виключно після сплати платником 100% передолати згідно з умовами Угоди та цього Договору, можливо відпустити отримувачу згідно з Актом приймання-передачі автомобіль, якість якого повинна відповідати вимогам відповідних стандартів (ТУ).

У п. 4.1.4 зазначено, що у разі зміни ціни на автомобіль після внесення 100% передплати необхідно відпустити отримувачу автомобіль за ціною, зазначеною у п. 2.5 цього Договору, що і було виконано сторонами. Відповідачем ОСОБА_1 була повністю сплачена вартість автомобіля, який він отримав по Акту передачі-приймання автомобіля №25131974 від 18.12.2012 року.

У додатку 1 від 11.12.2012 року до цього Договору вказана специфікація автомобіля та його вартість з урахуванням ПДВ, яка становить 128 000,00 грн.

У п. 1 додатку №3 від 28.11.2012 року до Угоди №347420 від 24.03.2011 року чітко вказана загальна сума грошових зобов`язань учасника станом на день підписання додатку за угодою та становить 172 793 (сто сімдесят дві тисячі сімсот девяносто три) гривні 91 копійку.

Вказана сума була повністю сплачена відповідачем ОСОБА_1 протягом 2011-2015 років, що підтверджується копіями квитанцій, доданих до відзиву на позовну заяву та направлених сторонам по справі, а саме: 2011 рік сплачена сума 27 639,80 грн.; 2012 рік - сплачена сума 74 979,31 грн.; 2013 рік - сплачена сума 38 576,32 грн.; 2014 рік - сплачена сума 29 754,56 грн.; 2015 рік - сплачена сума 6 387,00 грн.. Усього ОСОБА_1 сплачено за Угодою № 47420 від 24.03.2011 року суму в розмірі 177 336,99 грн., що навіть більше ніж передбачено п.1 додатку №3 від 28.11.2012 року до Угоди №347420 від 24.03.2011 року. У зв`язку з повним виконанням зобовязань за Угодою №347420 від 24.03.2011 року ОСОБА_1 були припинені подальші платежі на рахунок позивача.

Також представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 зазначила, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути на свою користь, не відповідає дійсності, та розрахунки подані недостовірні.

Крім того, представник у відзиві на позовну заяву зазначила, що згідно з умовами Угоди №347420 від 24.03.2011 року, погашення заборгованості визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії угоди, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на підставі Угоди.

Представник ОСОБА_1 просила застосувати строк позовної давності, оскільки такий строк сплив у відповідача ще у січні 2018 року. Також зазначила, що вимоги до поручителів є передчасними, оскільки вимоги ТОВ «АВТО ПРОСТО» є незаконними та необґрунтованими, просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Представником ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до суду була подана зустрічна позовна заява про визнання припиненим Договору поруки б/н, який був укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_2 та ОСОБА_7 06.12.2012 року, відповідно до умов якого, останні зобов`язалися солідарно відповідати за виконання зобов`язань за Угодою №347420 від 24.03.2011 року.

В обгрунтування зустрічного позову представник зазначила, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, згідно з положеннями частини четвертої ст.559 ЦК України порука припиняється у частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідач не повідомляв поручителів про виникнення заборгованості за умовами Угоди з 2015 року і по теперішній час, а також не направляв на їх адресу листа-вимоги про погашення такої заборгованості. Письмові докази про направлення ТОВ «АВТО ПРОСТО» на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 листа-вимоги про погашення заборгованості в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим представник просила визнати договір поруки б/н, укладений 06 грудня 2012 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , - припиненим

У судове засідання 08.05.2019 року представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив слухати справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги відповідно до норм чинного законодавства на підставі матеріалів справи.

ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися, представник надала заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, просила відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО» відповідно до норм чинного законодавства та задовольнити вимоги зустрічного позову.

Представник відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_8 . - відповідачів за первісним позовом і позивачів за зустрічним позовом, - ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила слухати справу за її відсутності, відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та задовольнити зустрічний позов.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову, та задоволенні зустрічного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2011 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_10 була укладена Угода №347420 і підписані додатки №1, №2, №3, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля марки КІА RIO, базової комплектації через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак (а.с. 8-12).

Дана система полягає у створенні групи покупців, які бажали придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені Угодою, забезпечували придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років.

В пункті 2.1 розділу 2 додатку №2 до Угоди №347420 від 24.03.2011 року вказано, що поточна ціна на автомобіль є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом усього строку існування групи та повідомляється ТОВ «АВТО ПРОСТО» виробником та/або імпортером та/або дистрибьютором. У пункті 2.2. розділу 2 додатку №2 до Угоди №347420 від 24.03.2011 року вказана поточна ціна автомобіля, зазначена в додатку №1 до Угоди, - це остання поточна ціна автомобіля повідомлена ТОВ «АВТО ПРОСТО» виробником та/або імпортером та/або дистриб`юторoм в день підписання Угоди.

Разом з тим, умовами укладеної між сторонами Угоди не передбачено збільшення вартості платежів після отримання автомобіля.

Згідно з п. 2.7 статті 10 Додатку №2, у випадку, якщо повний внесок сплачено в розмірі, який не відповідає поточній ціні автомобіля, дійсній на момент сплати, учасник, який вже отримав право на отримання автомобіля, зобов`язаний сплатити недоплачену частину внеску протягом строку дії графіка внесків за першою вимогою TOB «АВТО ПРОСТО».

ОСОБА_10 належним чином виконував умови Угоди №347420 від 24.03.2011 року та 18.12.2012 року отримав автомобіль марки КІА RIO, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, зареєстрував його на своє ім`я, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданим ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 14).

Також, 11 грудня 2012 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО», ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» та ОСОБА_10 був підписаний Договір №114028-Y03773 про передачу йому у власність зазначеного автомобіля (а.с. 47).

Згідно з п. 2.4 цього Договору загальна вартість автомобіля становить: без ПДВ - 106666,67 грн., ПДВ 20% - 21333,33 грн, всього з ПДВ 128 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.5 даного Договору платник вносить на поточний рахунок продавця (здійснює оплату) 100% загальної вартості автомобіля у розмірі - 128 000,00 грн.

Згідно з п. 2.8 умови розрахунку - 100% передплата.

Відповідно до п. 4.1.1 виключно після сплати платником 100% передплати згідно з умовами Угоди та цього Договору відпустити отримувачу згідно з Актом приймання-передачі автомобіля, якість якого повинна відповідати вимогам відповідних стандартів (ТУ).

У п. 4.1.4 зазначено, що у разі зміни ціни на автомобіль після внесення 100% передолати відпустити отримувачу автомобіль за ціною, зазначеною у п. 2.5 цього Договору, що і було виповнено сторонами. ОСОБА_10 повністю сплатив вартість автомобіля, який він отримав по Акту передачі-приймання автомобіля №25131974 від 18.12.2012 року.

В додатку 1 від 11.12.2012 року до цього Договору вказана специфікація автомобіля і його вартість з урахуванням ПДВ, яка становить 128 000,00 грн.

У пункті 1 додатку №3 від 28.11.2012 року до Угоди №347420 від 24.03.2011 року чітко вказана загальна сума грошових зобов`язань учасника станом на день підписання додатку за угодою і становить 172 793,91 грн.

Вказана сума була повернута ОСОБА_10 протягом 2011-2015 років, з урахування графіку, що підтверджується копіями квитанцій, які знаходяться в матеріалах справи та оригіналами квитанцій наданими для огляду у суді, а саме: 2011 рік сплачена сума 27 639,80 грн.; 2012 рік - сплачена сума 74 979,31 грн.; 2013 рік - сплачена сума 38 576,32 грн.; 2014 рік - сплачена сума 29 754,56 грн.; 2015 рік - сплачена сума 6 387,00 грн.. Усього ОСОБА_10 сплачено за Угодою №347420 від 24.03.2011 року суму в розмірі 177 336,99 грн., що перевищує суму, передбачену п.1 додатку №3 від 28.11.2012 року до Угоди №347420 від 24.03.2011 року (а.с. 53-97).

Згідно з умовами Угоди №347420 від 24.03.2011 року, погашення заборгованості визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії угоди, сторони встановили також і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі Угоди.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст. 627-629 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 сплачено за Угодою №47420 від 24.03.2011 року суму в розмірі 177 336,99 гривень (а.с. 53-97).

За приписами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до розрахунку платежів ОСОБА_10 здійснено останні платежі за угодою №347420 - 09.01.2015 року (а.с. 53-54).

Відповідно до п. 14.1 Додатку №2 до Угоди №347420, сторони домовляються, що наслідки невиконання зобов`язань за Угодою регулюються умовами Угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства.

Згідно з п.14.5 цього ж Додатку, якщо учасник, який отримав автомобіль, не сплатить 2 (два) або більше послідовних або вибіркових повних внесків, то такий учасник за платіжною вимогою ТО «АВТО ПРОСТО» зобов`язаний повністю одноразово достроково сплатити всі несплачені внески згідно з Графіком внесків протягом десяти календарних днів від дати отримання відповідної платіжної вимоги.

Таким чином, у разі неналежного виконання зобов`язань за угодою, позовна давність за вимогами про сплату внесків, зарахування яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку для внесення чергового платежу, про, що неодноразово вказував у своїх постановах Верховний Суд України (від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14) та від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14), від 8 листопада 2017 року (справа №6-2891цс16).

Згідно з пунктом 2.3 статті 2 Додатку №2 до Угоди №347420, учасник зобов`язаний повністю сплатити повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця. TOB «АВТО ПРОСТО» щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в угоді. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов`язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок TOB «АВТО ПРОСТО».

Отже, не отримавши внески до 15 січня 2015 року та до 15 лютого 2015 року у позивача за первісним позовом з 16 лютого 2015 року (за умовами п.14.5 Додатку №2) виникло право вимагати здійснення відповідачем ОСОБА_10 дострокової сплати всіх несплачених внесків. Саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності.

Надіславши поштою у квітні 2018 року до суду позовну заяву по даній справі, ТОВ «АВТО ПРОСТО» заявило позовні вимоги поза межами позовної давності, що є підставою для відмови в позові, враховуючи, що представником ОСОБА_10 було заявлено про застосування строку позовної давності.

Судом встановлено, що позивач, подавши позов поза межами строку позовної давності, не навів поважних причин пропуску такого строку.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, №22083/93, №22095/93, §51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), №66610/09, §43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Судом враховується правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України №6-786цс17 від 15.05.2017 року, правовим висновком якої зауважено, що сплив позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобовязання» ЦК України не передбачають. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобовязаної особи.

В той же час суд бере до уваги правову позицію, викладену у ч.3 п.11 Постанови Пленуму Верховго Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», якою визначено: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без

поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з

цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Надаючи оцінку усім зібраним по справі доказам, суд вважає відмовити у задовленні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення боргу, саме з підстав недоведеності позову, оскільки, окрім усіх вищезазначених обставин, із наданого розрахунку боргу (а.с.16-17) позивачем не доведено обґрунтування збільшення вартості автомобіля. П.2.1 та п.2.2 Додатку №2 до Угоди передбачено, що Поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку складових Повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО виробником та/або імпортером та/або дистириб`ютером; Поточна ціна автомобіля, зазначена у Додатку №1 до Угоди це остання Поточна ціна автомобіля, повідомлена АВТО ПРОСТО виробником та/або імпортером та/або дистириб`ютером, на день укладення угоди. Інших обґрунтувань суми заборгованості, які б підтверджували наданий позивачем розрахунок, до суду не надано.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду захисту від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

До того ж, 06.12.2012 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_2 і ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 шлюбі ОСОБА_13 , копія свідоцтва про шлюб на а.с.140 ОСОБА_14 було укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати перед кредитором (ТОВ «АВТО ПРОСТО») як солідарні боржники у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_10 за первісним позовом за Угодою № від 24.03.2011 року (а.с.13).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнененя та існування правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати наступне.

Так, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред`явлення вимоги» та «пред`явлення позову», як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

Проте, ТОВ «АВТО ПРОСТО» не повідомляв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про виникнення заборгованості за умовами Угоди з 2015 року і по теперішній час, а також не направляв на їх адресу листа-вимоги про погашення такої заборгованості. Письмові докази про направлення ТОВ «АВТО ПРОСТО» на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 листа-вимоги про погашення заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно, з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів по справі, правові підстави для задоволення первісного позову відсутні, оскільки позивач за первісним позовом ТОВ «Авто просто» не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідачем ОСОБА_10 не виконані вимоги Угоди №347420 від 24.03.2011 року, а аткож і не надано доказів того, що відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_15 направлялися листи - вимоги про погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суду вважає ТОВ «АВТО ПРОСТО» у позові до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, - відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання договору поруки припиненим, - задовольнити, визнавши договір поруки б/н, укладений 06.12.2012 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_16 , - припиненим.

Відповдіно до ст.141 ЦПК України суд вважає судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Керуючись 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 253, 254, 256, 257, 261, 509, 526, 553, 554, 559, 610, 612, 627-629, 903 ЦК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення боргу, - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», третя особа ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим, - задовольнити.

Визнати договір поруки б/н укладений 06 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_2 , ОСОБА_17 припиненим.

Судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», , юридична адреса: 03045, м.Київ, Столичне шосе, 90.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ,ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної

інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні

було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи

(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк

обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: