№ 207/95/18
№ 2/207/178/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Жежель ОСОБА_2 .С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/95/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У січні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 53221 гривню 34 копійки , оскільки 19 грудня 2011 року відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 15000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач отримав кошти , але своїх зобов`язань у повному обсязі не виконав .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлений позов підтримала повністю та пояснила , що 19 грудня 2011 року між відповідачем ОСОБА_3 та банком був укладений договір , відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 15000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого ліміту на кредитний рахунок . Відповідач був ознайомлений з правилами надання банківських послуг . Строк дії картки до останнього дня липня 2016 року . Відповідач активно користувався кредитною карткою . Останнє поповнення відповідача на кредитну картку були 24 травня 2016 року , а 25 травня 2016 року зняв грошові кошти , користувався карткою , це свідчить про те , що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківського кредиту , відповідач був зареєстрований в Приват24 , тобто він слідкував за своїми витратами та надходженнями . Просить позов задовольнити у повному обсязі .

Представник відповідача ОСОБА_4 заявлений позов не визнав і пояснив , що між відповідачем ОСОБА_3 та банком ніякого договору укладено не було , була заповнена лише анкета-заява , з якої не вбачається , яку суму отримав відповідач та на яких умовах . В анкеті зазначені лише анкетні дані відповідача . З умовами надання кредиту відповідача не було ознайомлено належним чином , про що свідчить відсутність підпису відповідача на документах . Грошові кошти відповідач отримував , але не у тих розмірах , які зазначає позивач в позові. Більше того , як зазначено у розрахунках заборгованості , кілька разів змінювалась процентна ставка по кредиту , про що відповідача ніхто не повідомляв . Процентна ставка змінювалась в односторонньому порядку . Останні платежі відповідач здійснював в 2014 , 2015 роках , коли працював та мав можливість сплачувати кредит . Строк дії картки закінчився в 2016 році , також у подальшому не доведено , що була видана відповідачу нова кредитна картка .

Суд , вислухавши пояснення представників сторін , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 19 грудня 2011 року ОСОБА_3 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» ( а.с. 10 ) .

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України 2003 року зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України 2003 року договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди .

Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика) , якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору . Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом .

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі .

Згідно ч. 1 , 2 ст. 207 ЦК України 2003 року правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах , у листах , телеграмах , якими обмінялися сторони . Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного , електронного або іншого технічного засобу зв`язку . Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною (сторонами) .

Згідно ст. 1049 ЦК України 2003 року позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором .

Статтею 526 ЦК України 2003 року передбачено , що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом .

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те , що право кредитора вимагати повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним , тому позивач повинен був надати суду докази у підтвердження даних обставин , а також довести розмір заборгованості , яку просить стягнути з відповідача .

Як вбачається з тексту Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 19 грудня 2011 року , в ній зазначено особисту інформацію відповідача , а саме : прізвище , ім`я по-батькові, серію та номер паспорта , дату народження , ідентифікаційний код , адресу проживання , адресу реєстрації , номери засобів зв`язку , тощо .

Крім того , у бланку Анкети-заяви передбачено зазначення позичальником бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна/Gold» , однак відповідна графа не заповнена .

Таким чином , посилання позивача , що відповідач був належним чином ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг , згідно заяви своїм підписом приєднується і зобов`язується виконувати умови , викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг , тарифах банку , що складають договір банківського обслуговування , є неправомірними , оскільки позивач не надав до суду належних доказів щодо укладення між сторонами договору та досягнення ними згоди щодо всіх умов кредитного договору .

Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника , саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору .

Така позиція висловлена в правових висновках , що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№ 6-16цс15) , від 22 березня 2017 року (№ 6-2320цс16) та постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18) , від 24 травня 2018 року (№ 61-5247св18) , від 13 червня 2018 року (№ 61-5191св18) .

Проте , АТ КБ «ПриватБанк» , в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних доказів в підтвердження своїх вимог .

Тобто , підписана ОСОБА_3 -заява не містить тих істотних умов кредитного договору , з яких було б можливо встановити умови , на яких він укладався .

Згідно наданого АТ КБ «ПриватБанк» , у підтвердження заявлених позовних вимог , розрахунку заборгованості відповідача за спірним кредитним договором станом на 17 грудня 2017 року (без наведення відповідного розрахунку його складових) , вбачається , що заборгованість становить 53221 гривня 34 копійки , яка складається із : тіло кредиту 11984 гривні ; відсотків за користування кредитом 12948,60 гривень ; пені 25278,20 гривень ; а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 гривень штраф (фіксована частина) ; 2510,54 гривень штраф (процентна складова) .

Виходячи зі змісту ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» , документами , які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій , є такі види розрахункових документів , як : платіжне доручення ; платіжна вимога-доручення ; розрахунковий чек ; платіжна вимога ; меморіальний ордер .

Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ , особливості їх оформлення , оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами НБУ . Постановою Національного банку № 22 від 21 січня 2004 року встановлені вимоги до оформлення вищезазначених розрахункових документів .

АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ , який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму , яку позивач надав/перерахував відповідачу згідно заяви без номера від 19 грудня 2011 року та встановити рахунок , на який були перераховані вищезазначені кредитні кошти .

Проте , відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України 2003 року з урахуванням ст. 526 , 527 , 530 ЦК України 2003 року , банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та відповідно , на умовах встановлених договором .

Однак , банком це зроблено не було , внаслідок чого суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитного договору , саме на тих умовах які заявлені позивачем .

Таким чином , розглядаючи позовні вимоги саме в межах заявлених вимог і на підставі доказів , поданих позивачем , суд вважає позовні вимоги такими , що не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості та недоведеності , тому є підстави для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст. 207 , 525 , 526 , 530 , 628 , 638 , 1046 1050 , 1054 , 1055 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» , місцезнаходження : м. Дніпро , вулиця Набережна Перемоги , 50, ідентифікаційний код юридичної особи : 14360570 , до ОСОБА_3 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба