Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/634/18
№ 2/733/13/19
Рішення

Іменем України

"07" лютого 2019 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі :

головуючого судді Карапиш Т.В.

при секретарі Донченко В.Ю.

за участю позивачки ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування в особі структурного підрозділу Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування в особі структурного підрозділу Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2015 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають трьох спільних дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З травня 2015 року по даний час діти проживають разом із позивачкою. Батько дітей ОСОБА_2 з ним разом не проживає, матеріально не забезпечує, участі у вихованні та піклуванні дітей не приймає, будь-яких зв'язків не підтримує. Оскільки відповідач не належним чином виконує свої батьківські обов'язки, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не займається їх належним вихованням, матеріально не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав відносно доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також сина ОСОБА_5

ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити із вищевказаних підстав.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні. Також ним було надано відзив на позову заяву, в якому зазначено, що він не спілкувався із дітьми, оскільки виникли напружені стосунки з позивачкою по справі. Своїх дітей він любить, бажає спілкуватись з ними і хоче виправити свою поведінку. На обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, а тому відсутні підстави для задоволення даного позову.

Представник органу опіки та піклування в особі структурного підрозділу Бориспільської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують, просять вирішити питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, враховуючи інтереси самих дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Представник органу опіки та піклування Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Вирішення питання позбавлення відповідача батьківських прав поклали на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2015 року розірвано (а.с.12-13).

Від даного шлюбу вони мають трьох спільних дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.14-16).

З травня 2015 року по даний час діти проживають разом із позивачкою (а.с.17).

Згідно матеріалів справи на підставі виконавчого листа № 359/5672/15-ц, виданого 23 жовтня 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області із ОСОБА_2 стягуються на користь позивачки аліменти на дітей в розмірі 584 гривні 00 копійок щомісячно на кожну дитину, по яких відповідач має заборгованість, що підтверджується розрахунками заборгованості по аліментах (а.с.20-25).

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка, видана Управлінням соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області 20 лютого 2018 року № 6/940, про отримання позивачкою тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (а.с.8).

Відповідно до копії висновку Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування, від 25 травня 2016 року № 7-46-1921 з метою соціально-правового захисту дітей ОСОБА_2доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Також в матеріалах справи наявний лист Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про неможливість надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2у зв'язку з тим, що останній тривалий час на території селищної ради не проживає (а.с.62).

Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" вказують, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 4 ст. 155 СК України вказує, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року за № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Положенням пункту 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення осіб батьківських прав або відібрання дітей від батьків, судам необхідно з'ясовувати конкретні обставини ухилення батьків від виконання своїх обов'язків та якими доказами вони підтверджуються.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує продуктами харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дітей. До того ж ОСОБА_2більше одного року шести місцяів не проживає разом з дітьми, не займається належним їх вихованням, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє жодного інтересу до їх внутрішнього світу, має заборгованість по сплаті аліментів.

Наведене підтверджує факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, враховуючи інтереси дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки в сумі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81,141,247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 141,150,164, 170, 180, 181,182 Сімейного кодексу України, Конституцією України, ЗУ «Про охорону дитинства»,Постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року за № 3 суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування в особі структурного підрозділу Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1, батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш