Справа № 466/547/18 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/1596/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2018 року в складі судді Баєвої О.І. у справі за позовомОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про скасування нарахування боргу та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

В січні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Львівгаз» про скасування нарахування боргу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням центральної комісії з розгляду Актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем від 23.11.2017 року визнано, що вона зірвала пломбу на газовому лічильнику, внаслідок чого комісія провела донарахування вартості спожитого газу на суму 12391,98 грн.

Позивач звертає увагу, що при монтажу лічильника пломба не була встановлена.

Після виявлення порушення представниками ПАТ «Львівгаз» лічильник направлено на експертизу, відповідно до висновку якої втручань у роботу лічильника не виявлено.

Також, позивач звертає увагу, що акт про порушення не підписувала, а біля її прізвища стоїть підпис, який їй не належить. Покази лічильника, вказані в акті, не відповідають дійсності і відрізняються від показів, встановлених експертизою і зазначених в акті №1072 експертизи лічильника газу від 12.09.2017 року.

Вона зверталася із заявою до ПАТ «Львівгаз», на яку отримала формальну відповідь, при цьому працівники ПАТ «Львівгаз» проігнорували подані нею документи та не відповіли на поставлені запитання.

Зазначає, що через несплату спірного боргу працівники ПАТ «Львівгаз» зимою неодноразово намагалися відключити їй газ, що загрожувало її здоров'ю та життю. Через що вона перебувала у стані постійного стресу та зазнала душевних страждань. Крім того, позивач вважає, що звинувачуючи її у зірванні пломби на газовому лічильнику ПАТ «Львівгаз» поставили під сумнів її моральні якості, таким чином принизили її честь, гідність та ділову репутацію. У зв'язку із вищенаведеним змушена звернути до суду, просила суд скасувати акт про порушення №423 від 31 серпня 2017 року (№003061) ПАТ «Львівгаз» та прийняте на його підставі рішення центральної комісії з розгляду Актів про порушення споживачами природного газу щодо дорахування вартості спожитого газу на суму 12391,98 грн., стягнути з ПАТ "Львівгаз" на її користь 15000 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2018 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення ПАТ «Львівгаз» про проведення дорахування вартості спожитого газу за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н, с.Піщани (ос.рах.НОМЕР_3) на суму 12391,98 грн., прийнятого на підставі Акту про порушення №ст.423 від 31.08.2017 року відносно ОСОБА_2.

Стягнуто з ПАТ «Львівгаз» (79039, м.Львів, вул.Золота, 42, ) в користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2) 704,80 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ПАТ «Львівгаз», вважає таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Покликаючись на судову практику, звертає увагу на те, що позивачі обрали невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки ПАТ «Львівгаз» не є державним органом чи органом місцевого самоврядування, відтак дії такого не можуть бути визнані неправомірними.

Звертає увагу, що проведена експертиза стосувалася виключно потертості корпусу лічильника, оскільки неможливо було шляхом зовнішнього огляду встановити факт втручання в його роботу, при цьому експертиза жодним чином не стосувалася першого порушення - зірваної пломби на вхідному патрубку лічильника природного газу.

Саме зірвана пломба на вхідному патрубку стала підставою для донарахування необлікованого об»єму природного газу.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 208 року в частині задоволеної судом позовної вимоги та провести розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо скасування проведеного нарахування боргу та стягнення моральної щкоди, сумарний розмір вимоги не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд виходив з того, що представники відповідача недобросовісно віднеслися до перевірки, ситуацію досконало не вивчили та наклали штрафні санкції на ОСОБА_2 безпідставно, тому суд скасував рішення ПАТ «Львівгаз» про проведення дорахунку вартості спожитого газу за адресою: АДРЕСА_1 (ос.рах.НОМЕР_3) на суму 12391,98 грн., прийнятого на підставі Акту про порушення №ст.423 від 31.08.2017 року відносно ОСОБА_2

Зважаючи на те, що відповідач ПАТ «Львівгаз» рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2018 року оскаржує фактично в частині задоволення позовних вимог, колегією суддів за правилами ст. 367 ЦПК України оскаржуване рішення в іншій частині не перевіряється.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Звертаючись в суд з позовними вимогами позивач, як власник будинку в с.Піщани,Стрийського району, звертала увагу, що при встановлені лічильника у будинку працівники відповідача пломбу не монтували, надала при цьому копію акту про прийняття в експлуатацію робіт по заміні побутових газових лічильників від 02.04.2015 року, акт про порушення не підписувала, а біля її прізвища стоїть підпис, який їй не належить, покази лічильника вказані в акті не відповідають дійсності і відрізняються від показів, встановлених експертизою і зазначених в акті № 1072 експертизи лічильника газу від 12.09.2017 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» по відношенню до побутового споживача ТзОВ «Львівгаз Збут» є постачальником, а Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - розподільником, оператором газорозподільної мережі.

31 серпня 2017 року представниками ПАТ «Львівгаз» складено Акт про порушення №423, яке полягало у зірванні пломби на вхідному патрубку лічильника та встановлено потертості корпусу лічильника за адресою: АДРЕСА_1, де споживачем є ОСОБА_2

Акт про порушення розглянутий на засіданні Центральної комісії ПАТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу, 23.11.2017 року комісією прийнято рішення провести дорахунок вартості спожитого газу за адресою проживання позивачки у сумі 12391,98 грн.

Відповідно до Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відносини між споживачами та оператором газорозподільних систем регулюються укладеним між ними Типовим договором затвердженим постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року.

Згідно з п.7 Глави 3 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання ОСОБА_2 до умов Типового договору є фактичне споживання природного газу.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вузол обліку природного газу - сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об'єму природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного або кількох вимірювальних комплексів та/або: лічильника газу в комплекті з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу в комплекті з показувальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами;

При цьому, відповідно до п. 2 Глави 5 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ під час введення комерційного ВОГ в експлуатацію або під час його експлуатації має право встановлювати власні охоронні пломби на елементах та складових комерційного ВОГ, а також на запірній арматурі обвідних ліній, фланцевих з'єднаннях перед комерційним ВОГ та після нього, а також на інших пристроях і місцях для унеможливлення несанкціонованого втручання в роботу складових комерційного ВОГ або несанкціонованого відбору природного газу.

Пломбування комерційного ВОГ та його складових проводиться пломбами Оператора ГРМ в місцях, передбачених проектом, паспортами заводів-виробників ЗВТ, та в місцях, де можливе несанкціоноване втручання в роботу складових комерційного ВОГ або несанкціонований відбір природного газу.

З дослідженого Акту № 187 від 02.04.2015 року, складеного філією Стрийського УЕГГПАТ «Львівгаз», в будинку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 встановлено лічильник обліку газу G-4 «Самгаз», заводський номер 5411179, проте інформація про опломбування в акті відсутня (а.с. 6).

Крім цього, відповідно до п.п. 1, 2, 3 Глави 5 Розділу XI у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред'явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов'язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2017 року ОСОБА_2 під час складання акту про порушення працівниками ПАТ «Львівгаз» перебувала на роботі з 09.00год до 18.00год., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, з місця праці не відлучалася, що стверджується довідкою виданою ФОП ОСОБА_5

Крім того, показами свідка ОСОБА_3 стверджується факт того, що ОСОБА_2 на час перевірки газового лічильника та зняття його для відправлення на експертизу вдома за адресою: АДРЕСА_1 не було. Саме ОСОБА_3 надала можливість працівникам ПАТ «Львівгаз» здійснити перевірку лічильника.

Однак, свідок ствердила, що не підписувала ніяких документів, а також, пояснила, що їй не було надано ніяких доказів того, що на лічильнику була зірвана пломба.

В свою чергу, згідно із висновком експертизи лічильника № 1072 від 12.09.2017 року, складеного комісією ПАТ «Львівгаз», втручання в роботу лічильника не виявлено (а.с. 8).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про скасування рішення ПАТ «Львівгаз» про проведення дорахунку вартості спожитого газу за адресою: АДРЕСА_1 (ос.рах.НОМЕР_3) на суму 12391,98 грн., прийнятого на підставі Акту про порушення №ст.423 від 31.08.2017 року відносно ОСОБА_2

Що стосується доводів апелянта про неналежний спосіб захисту, обраний позивачами, колегія суддів звертає увагу, що згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 Кодексу).

При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина 3 статті 16 Кодексу).

Отже, під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Надаючи оцінку обраному позивачами та застосованому судом першої інстанції способу захисту порушеного права про скасування рішення ПАТ «Львівгаз» про проведення дорахунку вартості спожитого газу, колегія суддів звертає увагу, що з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судам належить зважати на ефективність такого способу.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

На переконання колегії суддів обраний позивачем спосіб захисту є ефективним та забезпечує поновлення порушеного права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - залишити без задоволення.

Рішення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 квітня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк