14.02.2019 Єдиний унікальний номер 205/5693/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 рокум. ДніпроСправа № 205/5693/18
2/205/58/19

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/5693/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.08.2018р. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просить стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 463 654,80 грн. Позовна заява мотивована тим, що 23.08.2015р., 27.09.2015р., 23.10.2015р., 28.10.2015р., 30.11.2015р., 02.12.2015р. позивач позичив відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 16 100,00 доларів США. Окрім того, 13.11.2015р. позивач також позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн. Однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 463 654,80 грн.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просила суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 397 640,00 грн.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з нього 397 640,00 грн. визнав.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

23.08.2015р., 27.09.2015р., 23.10.2015р., 28.10.2015р., 30.11.2015р., 02.12.2015р. ОСОБА_1 уклала договори позики з ОСОБА_2 шляхом надання йому грошових коштів у загальному розмірі 16 100,00 доларів США.

13.11.2015р. ОСОБА_1 уклала договор позики з ОСОБА_2 шляхом надання йому грошових коштів у розмірі 25 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вищевказаному, відповідач порушив взяті на себе грошові зобовязання та не повернув позики у повному обсязі та у строки, встановлені в договорах, внаслідок чого загальна сума боргу перед позикодавцем за договорами склала 397 640,00 грн.

З огляду на викладене, враховуючи офіційний курс долара США на день звернення позивача до суду, а також часткове повернення відповідачем коштів, що не заперечувалось позивачем у судовому засіданні, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позву.

За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.15-16, 525-526, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1053 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІПН: 267611525 суму боргу у розмірі 397 640 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІПН: 267611525 судові витрати у розмірі 3 976 грн.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.02.2019р.

СуддяОСОБА_4