27 березня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в обґрунтування позову зазначивши наступне.
16.06.1979 року Позивач уклала шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2 Під час перебування у шлюбі з відповідачем за спільні кошти 14.06.2011 року ними було придбано майно, а саме: автомобіль KIA Soul 1.6 LX WAG 5 M/T, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № 97 від 09.06.2011 року, за домовленістю сторін державна реєстрація зазначеного автомобіля була проведена за відповідачем, та автомобіль перебуває у його користуванні.
Посилаючись на те, що відповідач добровільно відмовляється розділити автомобіль, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати автомобіль KIA Soul 1.6 LX WAG 5 M/T, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя, в порядку поділу майна подружжя стягнути з відповідача на її користь в рахунок вартості 1/2 частини зазначеного автомобіля у розмірі 135 000 гривень та залишити автомобіль у одноосібній власності ОСОБА_2
Ухвалою суду від 29.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 20.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті, за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі.
В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов суду не наддав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв'язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебувають у шлюбі зареєстрованому 16.06.1979 року Відділом ЗАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис №542, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 16.06.1979 року (а.с. 15).
За час спільного проживання подружжям однією сім'єю було придбано автомобіль KIA Soul 1.6 LX WAG 5 MT base, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, право власності на який набуто на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № 97 від 09.06.2011 року, укладеного між ТОВ „Техноцентр „Навігатор" та ОСОБА_2 (а.с.16).
Відповідно інформації, витребуваної судом з Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області, від 11.03.2019 року за вих. № 31/8-1198, станом на 11.03.2019 року автомобіль KIA Soul, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 10.06.2011 року; дата державної реєстрації транспортного засобу - 10.06.2011 року (а.с. 58-59).
Надані позивачем докази про придбання автомобіля KIA Soul, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.
На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що автомобіль KIA Soul, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, є спільної сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
З поданих матеріалів вбачається, що між сторонами існує спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - автомобіля KIA Soul, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2.
На час розгляду справи відповідачем не надано будь-яких даних, з урахуванням яких можливо було б дійти висновку про врегулювання спору. Крім того, матеріали справи не містять даних про компенсацію належної позивачу частки у спільному майні подружжя, яке перебуває у користуванні відповідача.
Статтею 69 СК Ураїни передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що автомобіль KIA Soul 1.6 LX WAG 5 M/T, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який придбаний сторонами під час зареєстрованого шлюбу та належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, за умови відсутності домовленості між сторонами про поділ спільного майна, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні - по 1/2 частині.
Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.
Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції" зазначив, що володіння майном повинно бути законним.
Так, матеріалами справи підтверджено, що спільне володіння та користування майном, придбаним під час шлюбу сторонами є неможливим. Обставин, які б свідчили про спричинення істотної шкоди інтересам співвласника майна - відповідачу ОСОБА_2., внаслідок поділу спільного мана подружжя судом не встановлено та відповідачем не наведено.
З урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи з того, що зазначене у позові майно не може бути реально поділене між сторонами у справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь компенсації вартості 1/2 частини автомобіля є законними та обґрунтованими.
Судом встановлено, що ринкова вартість автомобіля KIA Soul, 2011 року випуску, станом на 18.10.2018 року складає 270 000 гривень, що підтверджується висновком ТОВ „Укрспецекспертиза" № 72/10/18 від 18.10.2018 року (а.с.8).
За таких обставин, виходячи з вартості автомобіля, на користь позивача підлягає компенсації вартість 1/2 частини автомобіля у розмірі 135 000 гривень, шляхом стягнення зазначеної суми з відповідача на користь позивача.
Внаслідок поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом компенсації 1/2 частини його вартості на користь позивача, таке право власності за позивачем припиняється, та суд вважає за можливе залишити автомобіль KIA Soul 1.6 LX WAG 5 M/T, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 у особистій власності відповідача ОСОБА_2, що відповідає положенню ст. 372 ЦК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий у розмірі 1 762 гривні.
Керуючись ст. ст. 141, 247, 263-265, 273, 280, 430 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.
Визнати автомобіль KIA Soul 1.6 LX WAG 5 M/T, державний номер НОМЕР_2, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля KIA Soul 1.6 LX WAG 5 M/T, державний номер НОМЕР_2, в порядку поділу майна подружжя суму у розмірі 135 000 (сто тридцять п'ять тисяч) гривень.
Припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль KIA Soul 1.6 LX WAG 5 M/T, державний номер НОМЕР_2, залишивши його у особистій власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з'явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: В.В.Калюжна