Головуючий у І інстанції Хацько Н.О.
Єдиний унікальний номер 242/3360/15-ц
Номер провадження 22-ц/804/1889/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Биліни Т.І.,

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 квітня 2019 року, ухвалене в м. Селидове Донецької області та повний текст якого складено 26 квітня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про визнання кредитного договору недійсним, з участю третьої особи ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - Банк) (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позовна заява вмотивована тим, що 25 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0542/08/19-АРАv, відповідно до якого Банк надав останньому кредит в розмірі 72 000 доларів США, а позичальник зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,49 % річних та 13 % річних у випадку порушення умов договору та повернути кредитні кошти в строк до 24 липня 2015 року. 14 листопада 2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1, якою встановлено, що за використання кредитних коштів з 15 листопада 2008 року встановлюється плата в розмірі 15 % річних. Для забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору 25 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 0542/08/19-АРАv, відповідно до якого вона зобов`язалася перед Банком відповідати за виконання боржником у повному обсязі боргових зобов`язань, що випливають із кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, станом на 27 липня 2015 року утворилася заборгованість, яка складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 10 898,30 доларів США, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 786,00 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 1 482,89 доларів США, поточної заборгованості за нарахованими процентами в сумі 105,48 доларів США, пені за простроченим кредитом та процентами в сумі 107 800,28 грн., штрафу відповідно до п. 4.4. Кредитного договору в сумі 5 000 грн. на загальну суму 13 272,67 доларів США та 112 800,28 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2018 року замінено позивача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Женева» (далі - ТОВ «ФК «Женева»).

У січні 2019 року відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Пацалюк Р.В., звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначав, що кредитний договір №0542/08/19-АРАv від 25 липня 2008 року порушує його права як споживача кредитних послуг, оскільки відсутній графік платежів (згідно зі строковістю) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості супутніх послуг, інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил № 168, а також не зазначено повного переліку супутніх послуг, реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту за даним договором. Крім того зазначив, що Банк під час укладення договору фактично ввів його в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би банку, погашаючи кредит у порядку визначеному графіком погашення заборгованості. Просив суд визнати порушеним його право, як споживача фінансових послуг банку, визнати недійсним кредитний договір №0542/08/19-АРАv від 25 липня 2008 року та додаткові угоди до кредитного договору № 1 від 14 листопада 2008 року, № 2 від 22 липня 2009 року та додатковий договір № 3 від 11 жовтня 2010 року, у зв`язку із укладанням їх під впливом обману зі сторони банку.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22 квітня 2019 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Женева» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» заборгованість за кредитним договором № 0542/08/19-АРАv від 25 липня 2008 року у сумі 13 272 долара США 67 центів, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 10 898 доларів США 30 центів, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 786 доларів США 00 центів, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 1482 долара США 89 центів, поточна заборгованість за нарахованими процентами - 105 доларів США 48 центів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1312 грн. 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1312 грн. 70 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Женева» відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Фінансова компанія «Женева», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору недійсним відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені основного позову та про задоволення зустрічного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок економічної експертизи, який повністю спростовує позовні вимоги за основним позовом та обґрунтовує зустрічний позов. Також зазначає, що позивач не підтвердив належними доказами наявність заборгованості у відповідача перед Банком та не надав оригінали документів, якими обґрунтовані позовні вимоги.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином телефонограмою (а.с. 182, 183), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без її участі.

За клопотанням представника ТОВ «ФК «Женева» він мав приймати участь у судовому засіданні 12 вересня 2019 року в режимі відео конференції з Київським районним судом м. Одеси. Проте в зв`язку з відсутністю в районному суді електропостачання можливість провести судове засідання в режимі відеоконференції була відсутня. Оскільки представник ТОВ «ФК «Женева» не заперечував проти розгляду справи за її відсутності, апеляційний суд розглянув справу також без участі представника товариства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , який підтримав скаргу, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між ПАК «Банк Форум» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Женева») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0542/08/19-АРАv, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 72 000 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою процентів за користування кредитом в розмір 12,49 % річних - протягом виконання Позичальником умов, передбачених п. 3.3.7 цього Договору та 13 % річних - з моменту невиконання Позичальником умов, передбачених п. 3.3.7 цього Договору та строком повернення до 24 липня 2015 року (а.с. 3-4).

В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 25 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0542/08/19-АРАv, відповідно до якого вона зобов`язалася перед Банком відповідати за виконання боржником у повному обсязі боргових зобов`язань, що випливають із кредитного договору (а.с.13).

11 жовтня 2010 між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 укладено Додатковий договір №3 до Кредитного договору № 0542/08/19-АРАv, яким змінено рахунки для внесення коштів та процентна ставка (а.с.22 т. 2), у зв`язку з чим відповідні зміни також внесено до договору поруки шляхом укладення з ОСОБА_3 додаткової угоди №2 від 13 жовтня 2010 (а.с. 15 т. 1).

За наданим позивачем розрахунком, станом на 27 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 10 898,30 доларів США, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 786,00 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 1482,89 доларів США, поточної заборгованості за нарахованими процентами - 105,48 доларів США, пені за простроченим кредитом та процентами - 107 800,28 грн., штрафу відповідно до п. 4.4. Кредитного договору - 5 000 грн. (т. 1 а.с. 16-17).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що банк належним чином виконав свої зобов`язання по наданню кредиту, позичальник отримав кредит, але зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу за порушення умов кредитного договору, суд виходив з того, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Пеня та штраф були нараховані позичальнику за період після 14 квітня 2014 року, відповідачі зареєстровані у м. Донецьку, тобто в населеному пункті, який відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р відноситься до населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору, суд вважав недоведеним наявність умислу, істотність значення обставин, щодо яких відповідача за основним позовом було введено Банком в оману і сам факт обману. Спірний договір кредиту укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позичальник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови.

Вказані висновки суду є правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

За ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. (Аналогічні положення містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Підставою для визнання договору недійсним є порушення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, якою визначено основні критерії чинності правочину. Зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

При розгляді даної справи наявними в справі доказами не встановлено підстав відповідно до ст.ст. 203, 229, 230 ЦК України, згідно з якими можливо визнати недійсними кредитний договір.

Так, судом встановлено, що кредитний договір укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

ОСОБА_2 на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо їх умов та в подальшому протягом тривалого часу виконував ці умови. Крім того, протягом дії кредитного договору він укладав з Банком додаткові угоди, погоджуючи зміни до кредитного договору, але не звертався за роз`ясненнями положень, які були йому не зрозумілі або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла станом на час укладання кредитного договору, договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Зазначені умови при укладенні кредитного договору № 0542/08/19-АРАv від 25 липня 2008 року дотримані.

Передбаченим п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції станом на час укладання кредитного договору, правом протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, ОСОБА_2 не скористався, не відмовився від його виконання, а тривалий час користувався кредитними коштами і сплачував поточні платежі, що теж свідчить про те, що він був згоден з умовами договору.

Висновок експерта № 293 від 12 листопада 2018 року не доводить факту введення Банком позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту і не спростовує презумпцію правомірності правочину у цілому. Встановлені у експертному висновку обставини самі по собі не можуть слугувати підставою для визнання недійсним кредитного договору.

При цьому зазначений висновок виконаний лише на підставі наданих ОСОБА_2 документів, тому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв його до уваги.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем за основним позовом не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження введення його в оману Банком під час укладення кредитного договору щодо обставин, які мають істотне значення й доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно оцінив докази, що надані сторонами, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2019 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Т.І. Биліна