Справа № 572/2562/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2019 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

за участю секретаря судових засідань - Кудіній А.Р.

позивача ОСОБА_1 , представника Сарненської РДА органу опіки та піклування Гаврилюка Р.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, які полягають в сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1360 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебула у шлюбі з відповідачем, в якому народилося троє неповнолітніх дітей. В період перебування у шлюбу вона була зареєстрована та проживала у будинку свекрухи, за адресою АДРЕСА_1 , де вона реєструвала також дітей. З 2011 року стосунки між подружжям погіршилися, оскільки відповідач ніде не працював, систематично влаштовував сварки, ображав та принижував її, що погано впливало на виховання та розвиток дітей. Під час однієї з таких сварок, відповідач вигнав її з малолітніми дітьми з дому без одягу та засобів для існування, в результаті чого вона з дітьми почали проживати на квартирі, яку вона знімала по АДРЕСА_3 .

Після розірвання шлюбу 2014 року, відповідач вихованням та утриманням дітей не займався, з ними не спілкувався та родинних стосунків не підтримував.

За договором дарування від 02.03.2018 року позивач отримала п`ятикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . В зв`язку з чим вона вирішила виїхати на постійне проживання в с. Софіївка разом з дітьми, однак відповідач не дає згоду на зняття з реєстраційного обліку в м. Сарни неповнолітніх дітей.

Позивач зазначає, що на даний час вона працює медичною сестрою стаціонару Ірпінського військового госпіталю, військової частини НОМЕР_1 , що в м. Ірпінь Київської області та проживає разом з дітьми в належній їй квартирі в с. Софіївка, в зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 01.10.2018 року було відкрито провадження у справ та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою від 03.12.2018 року було залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА Київської області .

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, дали пояснення згідно позову.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог .

Представник третьої особи органу опіки та піклування Києво-Святошинської РДА просив розглянути справу без їх участі, прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сарненської РДА Гаврилюк Р.Б. висловив думку про доцільність визначення місця проживання неповнолітніх дітей в сім`ї матері.

Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

За клопотанням позивача судом були допитані свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_1 є сином сторін по справі, висловив бажання проживати разом з матір`ю. Пояснив, що з батьком спілкується дуже рідко, виписати його та інших дітей він не бажає, однак, проживати з ними він теж не пропонував.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дали показання про те, що вихованням дітей займалася позивачка, відповідач не відвідував дітей ні вдома, ні в школі.

Згідно свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що батьками є сторони по справі.

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою ДІМ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області від 16.06.2010 року в порушенні кримінальної справи по зверненню ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст..129,296 КК України було відмовлено за відсутності події злочину.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 25.04.2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 09.02.2012 року і до повноліття дітей, на підставі якого було видано виконавчий лист.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 20.07.2015 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів, останнього було обмежено у праві виїзду за межі України до погашення ним заборгованості по аліментах.

Згідно довідки виданої Сарненським РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 14.03.2018 року, встановлено, що станом на 01.03.208 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 становить 36600 грн.80коп.

Рішенням Сарненського районного суду рівненської області від 17.05.2018 року було змінено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановивши їх у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Згідно довідки виданої Сарненським РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 10.01.2019 року, встановлено, що станом на 31.12.208 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 згідно вищевказаного виконавчого листа становить 8046грн.98коп.

Довідками Сарненської міської ради від 03.03.2016 року, 03.07.2017 року, 18.05.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дітей, не забезпечує матеріально, проживає окремо і родинних стосунків не підтримує.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 29.06.2017 року ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування квартири від 02.03.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 отримала у власність в порядку дарування квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

09.06.2018 року позивач зверталася з заявою до відповідача про надання згоди на знаття з реєстрації неповнолітніх дітей, однак позитивної відповіді не отримала.

Згідно довідки від 08.01.2019 року виданої виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_4 , з нею проживають на перебувають на її утриманні діти: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно акту обстеження житлових умов від 08.01.2019 року встановлено, що було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 та встановлено, що вона та діти проживають у п`ятикімнатній квартирі, загальною площею 134,2 кв.м., для дітей створені всі умови для успішного навчання та виховання.

Згідно висновку про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.01.2019 року №07-21/187, встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинськогої РДА Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. З огляду на що, позов в цій частині підлягає до задоволення.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат за надання правової допомоги у розмірі 1360грн. суд враховує, що на підтвердження вказаних витрат позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 09.06.2018 року, який укладений між ОСОБА_1 та фахівцем у галузі права ОСОБА_11 , акт про надання правничої допомоги від 01.09.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та фахівцем у галузі права ОСОБА_11 , та квитанцію №45 від 01.09.2018 року згідно якої ОСОБА_1 сплатила 1360 грн, як оплату правничої допомоги на користь ТОВ ЮФ Юрінконс;

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, позивачем в супереч п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України позивачем не було надано квитанцію про оплату послуг фахівця в галузі права ОСОБА_11 з яким було укладено договір. Тому суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Позивачем згідно квитанції №44 від 01.09.2018 року було сплачено судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 704 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 133, 137, 200, 206 263-265, ЦПК України, ст.ст.7, 161 СК України, суд
ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спільно з їх матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) суму судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

В задоволенні іншої частини позову щодо витрат на надання правової допомоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 04.02.2019 р.

Суддя .