Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/72592/17

провадження № 61-45841св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Національний банк України,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року у складі судді Москаленко К. О., та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Ящук Т. І., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь»), про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовано тим, що між позивачем та ПАТ «Київська Русь» укладено кілька договорів банківських вкладів, за умовами яких позивачем розміщено на рахунках ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти в іноземній валюті.

Позивач зазначав, що на підставі договорів про відступлення права вимоги, він прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами. ОСОБА_3 вказував, що його кредиторські вимоги були акцептовані на суму 53 917 941,57 грн та включені до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № 826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь».

Таким чином, на думку позивача, саме в результаті прийняття відповідачем незаконних постанов йому було завдано шкоду в розмірі ненарахованих та не виплачених відсотків за договорами, укладеними з банком, розмір якої склав 558 718,00 доларів США, що станом на 10 листопада 2017 року еквівалентно 14 839 550,08 грн та яку позивач просить стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні докази заподіяння шкоди позивачеві при здійсненні управлінських повноважень Національним банком України та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між визнанням судом постанов Національного банку України протиправними та шкодою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції не допущено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що Національний банк України є суб`єктом відповідальності за нормами 1173 ЦК України.

Крім того заявник посилається на помилковість твердження судів, що Національний банк України не є суб`єктом договірних відносин. Встановлено причинно-наслідковий зв`язок та, що саме внаслідок дій Національного банку України було порушено право заявника та інших кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь» на отримання коштів за договором банківського вкладу (депозиту/відсотків за користування депозитом).

Крім цього, заявник звертає увагу на те, що саме з вини Національного банку України було грубо порушено права та законні інтереси вкладників та інших кредиторів, в тому числі і заявника, позбавивши його своїм рішенням можливості отримати власні грошові кошти за договорами банківських вкладів. При цьому позивачем не оскаржуються рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

Також заявник зазначає, що кредиторські вимоги вкладників (кредиторів) задовольняються виключно за рахунок коштів, отриманих від ліквідації та реалізації майна банка та в черговості, передбаченій Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», однак цей Закон жодним чином не виключає можливість відшкодування майнової шкоди особою, що її заподіяла. Нарахування відсотків за договорами банківського вкладу, згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» припиняється після введення тимчасової адміністрації та, відповідно, ненараховані (внаслідок введення тимчасової адміністрації, а не закінчення строку договору банківського вкладу - про, що зробив висновок апеляційний суд) відсотки не зараховуються до кредиторських вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

12 листопада 2018 року Національний банк України на адресу Верховного Суду засобом поштового зв`язку надіслав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 , у якому посилаючись на правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - залишити без змін.

19 листопада 2018 року ПАТ «Банк «Київська Русь» надіслало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 , з вимогами аналогічними вимогам Національного банку України, викладеними у відзиві.

19 листопада 2018 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відповідь на відзив Національного банку України, у якій просив стягнути з Національного банку України на його користь відшкодування майнової шкоди у сумі 558 718,00 доларів США, що в еквіваленті станом на 10 листопада 2017 року становило 14 839 550,08 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи встановлені судами

Судами встановлено, що 13 жовтня 2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 було укладено договір № 115230-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «СУПЕР-вклад» та відкрито рахунок № НОМЕР_1 , сума вкладу становить 1 700 000,00 доларів США, термін повернення - 13 травня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 12% річних.

Згідно з довідкою № 2269/29-26159 від 02 квітня 2015 року, виданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Київська Русь», залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 становить 1 700 000,00 доларів США.

24 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_4 було укладено договір № 15006-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Київська Русь» та відкрито рахунок № НОМЕР_2 , сума вкладу становить 500,00 доларів США, термін повернення - 24 березня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 5% річних.

06 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір № 60715/12 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 500,00 доларів США.

24 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_5 було укладено договір № 15013-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Київська Русь» та відкрито рахунок № НОМЕР_3 , сума вкладу становить 500,00 доларів США, термін повернення - 24 березня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 5% річних.

06 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір № 060715/13 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 20 000 доларів США.

26 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_6 було укладено договір № 16190-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок № НОМЕР_4 , сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26 березня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8% річних.

06 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір № 060715/14 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 570,00 доларів США.

26 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_7 було укладено договір № 16187-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок № НОМЕР_4 , сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26 березня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8% річних.

06 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір № 060715/15 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 523,00 доларів США.

26 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_8 було укладено договір № 16128-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок № НОМЕР_5 , сума вкладу становить 100 доларів США, термін повернення - 26 березня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8 % річних.

06 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір № 060715/16 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 523,00 доларів США.

26 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_9 було укладено договір № 16106-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок № НОМЕР_6 , сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26 березня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8% річних.

06 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_9 було укладено договір № 060715/17 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 523,00 доларів США.

26 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_10 було укладено договір № 16131-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок № НОМЕР_7 , сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26 березня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8 % річних.

06 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_10 було укладено договір № 060715/18 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 523,00 доларів США.

24 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_11 було укладено договір №14985-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Київська Русь» та відкрито рахунок № НОМЕР_8 , сума вкладу становить 500,00 доларів США, термін повернення - 24 березня 2015 року, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 5% річних.

06 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_11 було укладено договір № 060715/21 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов`язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 500,00 доларів США.

Відповідно до довідки № 2227/12 від 14 квітня 2016 року за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О. Ю., кредиторські вимоги ОСОБА_3 визнані в сумі 53 917 943,57 грн та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 138 від 17 липня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № 826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь».

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року в справі № 826/22323/15 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року змінено, однак, в частині визнання протиправною та скасування постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнання протиправною та скасування постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» залишено без змін.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За загальним правилом, яке встановлено у частині першій статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що майнова шкода виражається у формі збитків. У свою чергу збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки для наявності зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до статті 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Отже, обов`язковою умовою відшкодування заподіяних збитків та майнової шкоди є порушення прав особи внаслідок незаконних дій або бездіяльності та наявність реального збитку та шкоди.

У статтях 1173, 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також, завдана органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи вини посадової або службової особи.

Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що належними й допустимими доказами не підтверджено того, що саме у результаті бездіяльності Національного банку України настали негативні фінансово-економічні наслідки у ПАТ «Банк «Київська Русь» і неможливість повернення коштів позивачеві, як кредиторові банку. Тобто факт того, що об`єктивним наслідком бездіяльності Національного банку України, яка встановлена у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року, є завдання шкоди ОСОБА_3 , останнім не доведено.

Судами правильно зауважено, що посилання позивача на те, що у разі обізнаності ним про негативні показники діяльності банку, належне виконання Національним банком України своїх зобов`язань, ним було б прийнято рішення про дострокове повернення банківського вкладу та вилучення коштів, безпідставні, оскільки є припущенням ОСОБА_3 . Згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, оскільки позивач є акцептованим кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договорів банківського вкладу, тому відшкодування шкоди на підставі положень статті 1173 ЦК України ним не доведено.

Доводи касаційної скарги про те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № 826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», а, отже, вказані дії відповідача фактично призвели до завдання позивачеві, як вкладнику банку, значної майнової шкоди на суму вкладу, безпідставні. Вказаним судовим рішенням обставин щодо порушення права позивача на отримання коштів від ПАТ «Банк «Київська Русь» за договорами банківського вкладу унаслідок протиправних дій, бездіяльності Національного банку України, встановлено не було.

Отже, доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик