Справа № 459/2947/17 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/1447/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І..

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року в складі судді Жураковського А.І. в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості автомобіля,-

встановила:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, просив стягнути в його користь 98233 грн. грошової компенсації половини вартості автомобіля марки «Peugeot 308 1.6», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

В обґрунтування позову вказував, що даний транспортний засіб було придбано під час шлюбу і у судовому порядку за ним визнано право на 1/2 ідеальної частки останнього. Однак, як співвласник, він не має можливості ні користуватися, ні розпоряджатися своєю часткою у майні, оскільки автомобіль перебуває у володінні відповідача, спільної згоди щодо порядку користування ним вони досягти не можуть в силу конфліктних взаємовідносин. Зазначив, що погоджується на одержання компенсації вартості своєї частки у спірному автомобілі з повним виділенням автомобіля відповідачу.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 4 червня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на автомобіль марки «Peugeot 308 1.6», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, 98233 грн. грошової компенсації половини вартості автомобіля марки «Peugeot 308 1.6», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_5 судові витрати у виді судового збору у сумі 640,00 грн.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_4, з рішенням суду непогоджується та вважає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд не надав належної оцінки рішенню Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2016 року та ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року, які оскаржені в касаційному порядку. Стверджує, що спірний автомобіль є її особистою власністю, не підлягає поділу, оскільки не є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 4 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

26 вересня 2018 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необгрунтованою. Звертає увагу, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2016 року у справі №459/1850/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року за ним визнано право на 1/2 ідеальну частку спірного автомобіля. Просить апеляційну залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 4 червня 2018 року без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з тих обставин, що позов є обгрунтованим та наявні підстави для його задоволення, оскільки спірний автомобіль є неподільним майном, такий є у спільній частковій власності сторін та ним користується лише відповідач.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що спірний автомобіль марки «Peugeot 308 1.6», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, був придбаний сторонами у період їхнього шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.12.2016 р. у справі № 459/1850/16-ц, що було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.08.2017 р., за позивачем визнано право власності на Ѕ ідеальну частку цього автомобіля.

З огляду на встановлені судом обставини справи та в силу приписів ст.ст. 355-356 ЦК України, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що спірний автомобіль є спільною частковою власністю сторін.

Також, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами існують конфліктні неприязні відносини, взаємної згоди щодо здійснення права спільної часткової власності не досягнуто, що є очевидним свідченням неможливості спільного володіння і користування спірним автомобілем.

Позивач бажає виділити свою частку автомобіля позивачу з одержанням від неї грошової компенсації.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Під час судового розгляду сторони не дійшли згоди щодо вартості автомобіль марки «Peugeot 308 1.6», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, у зв»язку з чим для з»ясування ринкової вартості автомобіля 25 січня 2018 року судом першої інстанції призначено судову товарознавчу експертизу, за результатами проведення якої встановлено, що ринкова вартість спірного автомобіля станом на 19.03.2018 р. становить 196466 грн.

Виходячи з фактичних обставин справи, аналізу вищезазначених норм права, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, визнавши за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки «Peugeot 308 1.6», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. та стягнувши з неї на користь ОСОБА_5 98233 грн. грошової компенсації половини вартості цього автомобіля.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є такими, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, в зв'язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 4 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк