Справа № 215/4893/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Малиш Н.В.

згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з загибеллю чоловіка на виробництві.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2, на виробничій дільниці № 3 з видобутку та навантаження гірничої маси на залізничний транспорт, ЕКГ 12,5 № 75, Ганівського кар'єру ПрАТ «ПівнГЗК» під час виконання трудових обов'язків машиніста екскаватора в кар'єрі, внаслідок ураження електричним струмом у віці 49 років загинув її чоловік, ОСОБА_3 Нещасний випадок відбувся з вини працівників відповідача, які в свою чергу допустили порушення посадових інструкцій.

Позивач вказує, що вона втратила близьку їй людину, з яким прожила в шлюбі 26 років. Смерть чоловіка призвела до того, що вона постійно перебуває у напруженому психологічному стані. Смерть чоловіка змусила її змінити своє життя, оскільки після його загибелі вона була змушена самостійно заробляти собі на життя, самостійно облаштовувати свій побут, оскільки заробіток загиблого чоловіка був основним джерелом їх сімейного бюджету. Отже смертю чоловіка їй завдано глибоких, тривалих моральних страждань.

А тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 176 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка, з вини відповідача.

Представник відповідача надав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги вважають необґрунтованими враховуючи наступне.

В Актах ф.Н-5 та ф.Н-1, безпосередньою причиною нещасного випадку є дії самого потерпілого ОСОБА_3, який всупереч розпорядженню енергетика дільниці ОСОБА_4, почав самостійно виконувати електронебезпечні роботи, на виконання яких йому не видавався наряд і які взагалі не входили до його компетенції.

При цьому, як зазначено у п. 1 Акту ф.Н-5, роботодавцем були проведені потерпілому ОСОБА_3 всі передбачені чинним законодавством інструктажі, навчання та перевірки знань з охорони праці та з електробезпеки.

У зв'язку з цим відповідач вважає, що дії потерпілого ОСОБА_3 і свідоме недотримання ним правил безпеки виконання робіт в електроустановках, з яким він був ознайомлений роботодавцем, свідчить про грубу необережність з його боку, яка стала безпосередньою причиною нещасного випадку зі смертельними наслідками. Також вважають, що заявлена позивачем до стягнення сума відшкодування моральної шкоди нічим не обґрунтована і не відповідає вимогам розумності і справедливості, та критеріям судової практики.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3, що підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.9).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 (а.с.3).

Відповідно до Акту №5/VI про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженого 23.06.2005р., о 5 год. 40 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ВАТ «Північний ГЗК» Дніпропетровської обл. м. Кривий Ріг, Ганівський кар'єр, виробнича дільниця № 3 з видобутку та навантаження гірничої маси на залізничний транспорт, ЕКГ 12,5 №75, стався нещасний випадок, у результаті якого загинув ОСОБА_3 Згідно основними причинами настання нещасного випадку є: 1. Порушення трудової та виробничої дисципліни. 2. Технічна несправність вакуумного вимикача із-за наявності дефекту тяги його приводу. Вид події ураження електричним струмом. Особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці: 1. ОСОБА_4 - енергетик дільниці №9. 2. ОСОБА_5 - в.о. гірничого майстра дільниці №3. 3. ОСОБА_3- машиніст екскаватора дільниці №3. 4. ОСОБА_6- в.о. начальника дільниці №9.

У акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 5 червня 2005 року о 5 годині 40 хвилин у ВАТ «Північний ГЗК», форма Н-5 затвердженого 23.06.2005р. вказано, що причини нещасного випадку: 1 порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмі. Проведення робіт по заміні синхронного двигуна екскаватора без виконання необхідних організаційно - технічних заходів. 2 Порушення трудової та виробничої дисципліни: 2.1. Невиконання посадових обов'язків. 2.2 Невиконання вимог інструкцій з охорони праці. 3 Конструктивні недоліки, недосконалість недостатня надійність засобів виробництва. Висновок комісії, що нещасний випадок з машиністом екскаватора в кар'єрі Ганівського кар'єру ОСОБА_7 вважається пов'язаним з виробництвом, є страховим, підлягає обліку і на нього складається акт за формою Н-1. Комісія визначила осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку: 1. ОСОБА_4 - енергетик дільниці №9, не виконав необхідних організаційно-технічні заходи при заміні синхронного двигуна екскаватора ЕКГ-12.5 №75, чим не забезпечив безпечне виконання робіт. 2. ОСОБА_3 - машиніст екскаватора в кар'єрі виробничої дільниці №3 з видобутку та навантаження гірничої маси на залізничний транспорт, здійснював не передбачені нарядом роботи по ізолюванню жил кабелю живлення синхронного двигуна, при цьому не виконавши необхідні технічні заходи (відключення високовольтного роз'єднувача та включення заземлюючих ножів і перевірки наявності напруги на жилах кабелю). 3. ОСОБА_5 - в.о. майстра гірничого в кар'єрі виробничої дільниці №3 з видобутку та навантаження гірничої маси на залізничний транспорт не забезпечив безпечне виконання робіт підлеглими під час заміни синхронного двигуна екскаватора ЕКГ - 12.5 №75. 4. ОСОБА_6 в.о. начальника дільниці виробничої дільниці з ремонту та утримання електроустаткування та ліній електропередач №9 не забезпечив дотримання вимог правил синхронного двигуна екскаватора ЕКГ - 12.5 №75 (а.с.6-8).

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України).

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що нещасний випадок стався під час перебування у трудових відносинах ОСОБА_3 з ВАТ «ПівнГЗК», а отже, наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, з урахуванням глибини та тривалості її моральних страждань, яких вона зазнала внаслідок смерті чоловіка.

При визначенні суми моральної шкоди необхідно застосувати принцип розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Заперечення представника відповідача про те, що ПрАТ «ПівнГЗК» не повинно відповідати за дії загиблого, оскільки нещасний випадок стався з вини ОСОБА_3, є безпідставними, так як основними причинами настання нещасного випадку є: порушення трудової та виробничої дисципліни, як самим ОСОБА_3 так і енергетиком дільниці № 9 - ОСОБА_4, в.о. гірничого майстра дільниці № 3 - ОСОБА_5, в.о. начальника дільниці № 9 - ОСОБА_6 ПрАТ «ПівнГЗК», технічна несправність вакуумного вимикача із-за наявності дефекту тяги його приводу, а отже ПрАТ «ПівнГЗК» допустило порушення вимог законодавства з охорони праці, що стало причиною нещасного випадку.

Доводи наведені у відзиві на позов про те, що позивач не підтвердила достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй моральних страждань та розмір завданої їй моральної шкоди, не заслуговує на увагу, оскільки смерть рідної людини - це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом враховуються конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_2 яка втратила чоловіка, залишилася без його турботи і піклування та матеріальної підтримки.

Суд, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв'язку зі смертю чоловіка, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили, вважає що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 740,80 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 153, 173 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві -задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» (яке розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, 50079, код ЄДРПОУ - 00191023) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1) - 80000 (вісімдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди завданої смертю працівника на виробництві, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп..

Рішенняможе бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складений 15.04.2019 р..

Суддя: