Єдиний унікальний номер 341/306/19
Номер провадження 2/341/330/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

при секретарі с/з Король І. Л.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

20.02.2019 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 і просить постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб, зареєстрований 25.10.2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції; залишити дітей: сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживати з ним.

Ухвалою від 05.04.2019 року судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Галицької РДА для надання висновку з ким надалі можуть проживати малолітні діти в разі розірвання шлюбу між сторонами.

З позовної заяви, поданої позивачем вбачається, що 25 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між сторонами.

У шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач є інвалідом другої групи через психічне захворювання. Проживати з нею неможливо, постійно крики, скандали, що дуже негативно впливає на розвиток дітей, які теж відстають у розвитку. У зв`язку з цим, між ними припинено шлюбні стосунки, перестали вести спільно господарство та спільно вирішили розірвати шлюб.

Тому просить шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити проживати разом із ним, позивачем. Примирення між ними неможливе.

ОСОБА_2 22.03.2019р. подала суду письмовий відзив, в якому вимоги позивача про розірвання шлюбу визнає, однак дітей просить залишити проживати разом із нею, оскільки саме вона займається їх вихованням та доглядом, а ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, часто вдається до фізичного насильства. Проживаючи разом, чоловік не займався вихованням дітей, часто не з`являвся вдома, виносив з помешкання речі задля придбання алкогольних напоїв.

Дійсно, вона є інвалідом другої групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаного із порушенням загально-рухової функції організму, проте психічно абсолютно здорова. Вона забезпечена житлом, оскільки зареєстрована та проживає у будинковолодінні свого батька, отримує відповідну допомогу у зв`язку із встановленою групою інвалідності.

Діти це найдорожче, що є у її житті, тому просить шлюб розірвати, однак дітей залишити проживати з нею (а.с.22).

В підготовче засідання, яке було призначене на 21.05.2019р. позивач ОСОБА_3 не з`явився, проте ним подано через канцелярію суду заяву, в якій він просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.30).

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання 21.05.2019р. не з`явилася, проте подала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила справу розглянути у її відсутність (а.с.31).

Представник Служби у справах дітей Галицької РДА у підготовче засідання не з`явилася, проте до суду скеровано рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА. А також в листі зазначено, що служюа у справах дітей підтримує рішення комісії з питань захисту прав дитини та просить справу розглядати за відсутності їхнього представника (а.с.28).

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 14 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.10.2011 року 25.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 42 (а.с.7).

У шлюбі народилося двоє дітей: син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно копій свідоцтв про народження дітей, а.с 8, 9).

Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися, оскільки відповідач хворіє психічним захворюванням, тому проживати з нею неможливо через постійні крики, скандали, що негативно впливає на розвиток дітей. Сім`я розпалася остаточно.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА про визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_1 , 2012 р.н. та ОСОБА_3 , 2013 р.н. комісія вирішила рекомендувати та визначити місце проживання малолітніх дітей разом із батьком ОСОБА_3 (а.с. 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Сторони не змогли зберегти сім`ю, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати.

Згідно ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Проживання малолітніх дітей з батьком буде відповідати їх інтересам, а тому слід визначити місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, ОСОБА_3

При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі вищенаведеного та ст.ст. 24, 55-56, 113, 110-112, 121, 150, 160, 161 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 200, 247, 258, 263, 265, 272, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 42 - розірвати.

Малолітніх дітей: сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з батьком ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя:І. М. Юсип