Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/40/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючої судді Козіної С.М.,

за участі:

секретаря Маламан Я.О.,

представника позивача - Мачульського М.В.

відповідача - ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Київобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Київобленерго" про визнання незаконним Протоколу 0261 (0264) засідання комісії по розгляду Акта К022235 від 04 березня 2013 року про порушення ПКЕЕН у споживача від 22 травня 2013 року та про скасування рахунку від 20 травня 2013 року по Акту порушення ПКЕЕН 022235 від 04 березня 2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Київобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, у якій позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "Київобленерго" суму збитків, завданих внаслідок порушення ПКЕЕН в сумі 9560,41 грн., а також стягнути суму судового збору в розмірі 1760,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 04 березня 2013 року в ході перевірки в АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 області то АДРЕСА_3 , мешканцем якого є ОСОБА_1 , представниками позивача було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН) і в присутності відповідача було оформлено Акт про порушення № К 022235. Порушення ПКЕЕН полягає в тому, що на вказаному об`єкті було виявлено значний недооблік споживаної електричної енергії, так як засіб обліку по фазі В на навантаження не реагував,а по фазі С трансформатор струму підключено в зворотній послідовності, що при навантаженні дозволяє рахувати обсяг спожитої електричної енергії в зворотному напрямку. Відповідно до п.3.1.3. Методики дане порушення формулюється як пошкодження приладів обліку, інші дії споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку. Вказане порушення вчинене відкритим способом, про що свідчить характеристика виявленого порушення, а також схема електропостачання споживача, наведена в Акті № К 022235. Акт № К 022235 від 04.03.2013 про виявлення порушення ПКЕЕН було складено коректно, оскільки його підписали три представника енергопостачальника, а також споживач. В акті чітко вказано скоєне правопорушення, а також оформлене схему електропостачання споживача. Відповідач під час виявлення порушення не заперечила проти факту порушення, лише пояснила, що придбала дане приміщення із даним лічильником і з проводкою, і нічого не змінювала. Користувалась приміщенням дуже рідко, при користуванні бачила, що лічильник обертається правильно і показники нараховуються. Згідно п. 53 ПКЕЕН Акт про порушення розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як із трьох уповноважених представників енергопостачальника. Визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН визначається Методикою, яка затверджена постановою Національної комісії електроенергетики України (НКРЕ) від 04.05.2006 № 562 (далі - Методика). Відповідно до п. 3.3. Методики розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється: - за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; - за кількістю днів; - за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який розраховується розмір вартості необлікованої енергії. Згідно п. 3.5. Методики добовий обсяг споживання електричної енергії визначається за формутою: W доб.с.п. = Р с.п. * tвик.с.п., де Рс.п. - потужність самовільного підключення; tвик.c.п. - час використання самовільного підключення протягом доби. Відповідно до п. 53 ПКЕЕН рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом. Результатом засідання комісії з розгляду Акту № К 022235 від 04.03.2013 стало рішення про те, що Акт підлягає розрахунку згідно п. 3.1.3. Методики з урахуванням для перерахунку впускної здатності мережі: алюміній 6 кв. мм. за період 180 днів, та по тарифах, що діяли на момент періоду порушення. 22 травня 2013 року на прохання відповідача було проведено повторне засідання комісії з розгляду Акту про порушення № К 022235 від 04.03.2013. Відповідно до тексту п. 4 протоколу № 0264 відповідач пояснила, що дане порушення виявила в присутності працівників ПрАТ "Київобленерго", а також про те, що придбала будинок з засобом обліку, який недорахував обсяг спожитої електричної енергії. Таким чином, відповідач визнала факт порушення, але не погодилась з рішенням комісії, зазначивши, що порушення було вчинене попереднім власником будинку. Період днів порушення 180 при визначенні обсягу недооблікованої електричної енергії було застосовано відповідно до п. 3.3. Методики, відповідно до якого врегульовано, що якщо споживач становив пристрій, що занижує покази приладу обліку, учинив інші дії, що призвели до споживання не облікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку мали можливість, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передувати дню виявлення порушення. Сума збитків, завданих позивачу внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН, зафіксованого в Акті № К 022235 від 04.03.2013 була нарахована згідно Методики та становить 9560,41 грн. Дана сума збитків станом на день подання позову відповідачем не відшкодована, тому ПрАТ "Київобленерго" вимушене звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

23 березня 2018 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову ПрАТ "Київобленерго", а також клопотання про застосування строків позовної давності.

23 березня 2018 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Київобленерго", у якому відповідачка просила визнати незаконним Протокол 0261 (0264) засідання комісії по розгляду Акту К022235 від 04 березня 2013 року про порушення ПКЕЕН у споживача від 22 травня 2013 року та скасувати рахунок від 20 травня 2013 року по Акту порушення ПКЕЕН 022235 від 04 березня 2013 року. Свої вимоги обгрунтувала тим, що Акт і Протокол були складені на її ім`я не зважаючи на те, що вона не є власником, орендарем, уповноваженою особою, мешканкою будівлі і не є споживачем електроенергії в будівлі за адресою: АДРЕСА_3 . В будівлі були відсутні струмоприймачі і лампочки, а отже і не було споживання. Свою позицію, що вона не згодна з фактом порушення ПКЕЕН вважає чіткою, послідовною та незмінною. Акт К022235 від 04.03.3013 був складений з грубими порушеннями і є неповним. На підставі даного Акту К022235 був складений незаконний Протокол 0264 про стягнення з неї вартості недооблікованої електроенергії, яку вона не споживала. Вважає Протокол 0264 засідання комісії по розгляду Акту К022235 від 04.03.2013 про порушення ПКЕЕН у споживача від 22.05.2013 незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

18 березня 2019 року представник ПрАТ "Київобленерго" Мачульський М.В. подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якій просив відмовити ОСОБА_2 В в задоволенні позову, зазначив, що ОСОБА_1 на момент складання Акту К022235 про порушення ПКЕЕн не заперечувала, що вона користується приміщенням, в якому виявлено порушення, а також приходила на засідання комісії 22 травня 2013 року і також не заперечувала проти того, що вона є власником і користувачем вказаного приміщення. В порушення умов договору та вимог ОСОБА_3 не зверталася до енергопостачальника із письмовою заявою про розірвання договору.

У судовому засіданні представник ПрАТ "Київобленерго" Мачульський М.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні, застосувавши строки позовної давності, зустрічну позовну заяву підтримала в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника ПрАТ "Київобленерго" Мачульського М.В., відповідача ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 , вивчивши по справі письмові докази, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 04 березня 2013 року під час проведення перевірки господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками ПАТ «Київобленерго» в присутності споживача ОСОБА_1 складений Акт № К022235 про порушення Правил користування електричною енергією, а саме: лічильник по фазі В на навантаження не реагує, по фазі С трансф. струму підкл. в зворотній послідовності, при підключеному навантаженні по фазі С лічильник обертається в зворотньому напрямку (т. 1 а.с. 11-12).

22 травня 2013 року відбулося повторне засідання комісії з розгляду Акта про порушення від 04 березня 2013 року, на якому залишено нарахування вартості необлікованої електричної енергії без змін.

Прийняті рішення комісії оформлені Протоколом № 0261 від 15 травня 2013 року та № 0264 від 22 травня 2013 року. 15 травня 2013 року засідання комісії відбулося без присутності споживача. На повторному засіданні, що відбулося 22 травня 2013 року, споживач ОСОБА_1 надала свої пояснення, з рішенням комісії не згодна. Копію Протоколу № 0264 разом з розрахунком було вручено споживачеві, про що зазначено в протоколі. Протокол від 22 травня 2013 року споживач ОСОБА_1 засвідчила своїм підписом. У протоколі зазначено, що споживач у разі незгоди має право оскаржити рішення комісії в суді (т. 1 а.с. 13, 14).

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ № 5 357 від 26.07.1999 та Методикою № 562.

У п. 1 ПКЕЕН зазначається, що ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальником.

Згідно п. 2 ПКЕЕН, побутовий споживач - це фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з постачальником.

У пункті 48 ПКЕЕН зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення ПКЕЕ, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.

Порядок складання актів про порушення споживачем ПКЕЕН передбачений пунктом 53, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Згідно Рахунку за травень 2013 року від 20 травня 2013 року по Акту порушення ПКЕЕ № К022235 від 04 березня 2013 року ОСОБА_1 нараховано заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 9560,41 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 заявила клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України до вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитом застосовується загальний строк позовної давності - три роки.

Згідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Представник позивача не надав будь-якого заперечення щодо поважності причин пропуску строку позовної давності.

Отже, судом встановлено, що вказаний вище позов приватного акціонерного товариства "Київобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення було подано лише 12 лютого 2018 року, тобто зі спливом строків позовної давності, оскільки строк позовної давності закінчився 04 березня 2016 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов приватного акціонерного товариства "Київобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

Щодо вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом, то судом встановлено наступне.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений положеннями статті 16 ЦК України.

За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13.

Судом встановлено, що станом на час складання Акту про порушення № 022235 від 04 березня 2013 року ОСОБА_1 виступала перед ПрАТ "Київобленерго" як споживач на підставі договору № 21939 про користування електричною енергією від 20 квітня 2001 року (т. 1 а.с. 7-8).

Факт порушення споживачем ОСОБА_1 Прави користування електричною енергією зафіксовано Актом № К022235 від 04 березня 2013 року (т. 1 а.с 11-12).

Оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством.

Складений відповідно до вимог вказаних вище ПКЕЕ відповідачем протокол є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії збитків.

Вказані документи (акт та протокол) у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків можуть бути надані як докази, які повинні оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а їх самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством.

Оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, а також формули розрахунку відповідно до Методики №562 повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 вересня 2011 року №6-25цс11.

Відтак Акт про порушення № К022235 від 04 березня 2013 року та Протокол засідання комісії № 0264 від 04 березня 2013 року не встановлюють для ОСОБА_1 будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити донараховану вартість електричної енергії, що є різновидом претензії, а викладені нею доводи не дають підстав вважати, що обраний нею спосіб захисту відповідає закону, оскільки жодних її прав у даному випадку відповідачем порушено не було, жодних зобов`язань не покладено.

Зважаючи на це, суд дійшов висновку про те, що правові підстави для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні, оскільки визнання незаконним та скасування Протоколу засідання комісії № 0264 від 04 березня 2013 року, а також рахунку від 20 травня 2013 року по Акту № К022235 від 04 березня 2013 року, не є самостійним способом захисту порушеного права, обставини незаконності акта та рішення комісії встановлюються під час звернення до суду з позовом постачальника електричної енергії та підстави скасування можуть бути доведеними позивачем під час розгляду справи.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом при розгляді справ, провадження №61-27407св18 і №61-37861св18.

Також суд критично ставиться до показів свідка сторони відповідача ОСОБА_4 , вважаючи їх неналежним доказом у цій цивільній справі, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування за зустрічним позовом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Київобленерго" про визнання незаконним Протоколу 0261 (0264) засідання комісії по розгляду Акта К022235 від 04 березня 2013 року про порушення ПКЕЕН у споживача від 22 травня 2013 року та про скасування рахунку від 20 травня 2013 року по Акту порушення ПКЕЕН 022235 від 04 березня 2013 року не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Київобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, - відмовити в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Київобленерго" про визнання незаконним Протоколу 0261 (0264) засідання комісії по розгляду Акта К022235 від 04 березня 2013 року про порушення ПКЕЕН у споживача від 22 травня 2013 року та про скасування рахунку від 20 травня 2013 року по Акту порушення ПКЕЕН 022235 від 04 березня 2013 року, - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20 травня 2019 року.

Суддя