Справа №522/4104/19
Провадження № 2/522/5023/19
22 травня 2019 року м.Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Одесі цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат пов`язаних з регламентною виплатою,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди (в порядку регресу) та просив стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування в розмірі 19 630,82 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 921,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.01.2017 року з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні зазначеної пригоди підтверджується Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 06.03.2017 року. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Тому, власник пошкодженого автомобіля - ОСОБА_3 , з метою отримання відшкодування, звернулась до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим звернулись до суду з дійсним позовом.
До суду 20.03.2019 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 26.03.2019 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 26.04.2019 року.
Розгляд справи призначений на 26.04.2019 року відкладено на 22.05.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. на лікарняному. При цьому учасники справи в судове засідання призначене на 26.04.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
У судове засідання призначене на 22.05.2019 року сторони не з`явилися, 22.05.2019 року представником Моторно транспортного страхового бюро України - Пасанюком О.М. надано суду заяву щодо розгляду справи за відсутністю представника позивача. В заяві представник позивача також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду із відміткою «про закінчення строків зберігання».
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Заяв про зміну місця проживання від відповідача не надходило, тому суд надсилав судову повістку на адресу, яка була раніше відома суду.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м.Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.01.2017 року в м.Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_3 .
У результаті ДТП автомобіль Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
Вина відповідача у скоєнні ДТП була встановлена постановою Приморського районного суду м.Одеси від 06.03.2017 року по справі №522/1225/17 (а.с.6).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Власником постраждалого автомобіля Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний НОМЕР_3 (а.с.7зв.).
Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності (а.с.6), у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи, ОСОБА_3 , страхове відшкодування в сумі 19 630,82 грн. (а.с.9).
Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 16.03.2017 року (а.с.7) та Звіту №31-01/2 від 06.03.2017 року (а.с.10-15).
Відповідальність ОСОБА_3 , яка є власником автомобіля Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 ,, була застрахована в ПрАТ СК «Здорово», згідно полісу №АЕ/8423504, строк дії з 17.04.2016 року до 16.04.2017 року (а.с.7).
16.01.2017 року ОСОБА_3 було подано до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 06.01.2017 року.
16.03.2017 року ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (а.с.6 зв.).
Згідно звіту ТОВ «Делфи Групп» №31-01/2 від 06.03.2017 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля склала 23 556,98 грн., отже вартість матеріального збитку внаслідок аварійного пошкодження автомобіля Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_2 , склала 23 556,98 грн.(а.с.10-15 ).
Виходячи з вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Відповідно до п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
За п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Із матеріалів справи вбачається, що МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов`язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило на підставі наказу №5132 від 25.06.2017 року та довідки №1 від 13.06.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих виплату потерпілій особі ОСОБА_3 страхового відшкодування на суму 19 630,82 грн. (а.с.8зв.-9). Зазначене підтверджується також платіжним дорученням №5132рв від 17.07.2017 року (а.с.9).
Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Оскільки автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_1 , та його було визнано винним у скоєнні ДТП 06.01.2017 року, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, з урахуванням наявності вини з боку ОСОБА_1 у скоєні ДТП, здійсненням МТСБУ страхової виплати на користь ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог МТСБУ.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч.ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ч.3 ст.83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно до ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приймаючи до уваги викладене, та зважаючи на те, що стороною відповідача обставини позову не спростовані належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову МТСБУ у повному обсязі.
Оскільки судом задовольняються позовні вимоги про відшкодування шкоди, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921, 00 грн.
Керуючись ст.ст.1, 2, 11, 15, 16, 23, 979, 990, 1166, 1187, 1191 ЦК України; Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 7-10 Закону України "Про страхування". ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 128, 130, 133, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 354, 496 ЦПК України; суд, -
Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 22 травня 2019 року.
Суддя: Домусчі Л.В.