22-ц/804/1192/19
519/792/12

Головуючий в 1 інстанції Папаценко П.І.
Доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року м. Маріуполь
Донецький апеляційний суд в складі:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.,
суддів Гаврилової Г.Л.,
ОСОБА_1,
секретар Сидельнікова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії приватного підприємства «Чара» ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 березня 2019 року у справі за клопотанням ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту на нежитлову будівлю,
ВСТАНОВИВ:
11 січня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме: просила скасувати захід забезпечення позову, накладений ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28.04.2007 року у цивільній справі № 2-1910/07 р.
В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької від 19.03.2015 року, яке набрало законної сили 17.06.2015 року, стягнуто з Приватного підприємства «Чара» на користь ОСОБА_3 1 452 833 гривень боргу за договором позики. 09.07.2015 року стягувач надав до Відділу Жовтневого державного відділу виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції виконавчий лист для примусового виконання судового рішення, яке було передано державному виконавцю. В порядку часткового виконання судового рішення на суму 1 452 833 грн., зі згоди ОСОБА_3, нерухоме майно магазин №9 будинок (нежитлове приміщення) 179 по вул.Олімпійській в м.Маріуполі, 28.12.2018 року було передано ОСОБА_3. Для подальшого оформлення стягувачем ОСОБА_3 права власності на вищевказане нежитлове приміщення, заявник просить скасувати арешт нежитлового приміщення №179 по вул.Олімпійській в м.Маріуполі Донецької області, накладений 28.04.2007 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.
Ухвалою Жовтневого районного суду Донецької області від 04 березня 2019 року клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту на нежитлову будівлю задоволено.
Скасовано арешт з нежитлової будівлі №179 по вул.Олімпійській в м.Маріуполі Донецької області, накладений на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.04.2007 року у справі №2-1910/07 р., зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчудження обєктів нерухомого майна 11.05.2007 року за №4942075, реєстратором: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора.
Не погоджуючись з ухвалою суду, голова ліквідаційної комісії приватного підприємства «Чара» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що клопотання ОСОБА_3 викладено не державною мовою, а представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 не є адвокатом, тому суд не дотримався норм процесуального закону, прийнявши до розгляду заяву.
Задовольняючи клопотання ОСОБА_3 суд першої інстанції посилався на норми ст.158 ЦПК України, якою також вмотивоване і клопотання. Однак висновки суду щодо задоволення клопотання є помилковими, оскільки запобіжні заходи діють до повного виконання рішення суду, а не часткового, як зазначено у заяві та не оспорюється сторонами. Даним висновком судом першої інстанції порушено права підприємства на справедливий та неупереджений суд.
Від заявника ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що заявником ОСОБА_3 підтверджено належно, що рішення суду було частково виконано способом передання їй у власність нерухомого майна, тому відпала необхідність у збереженні арешту майна, а саме нежитлового приміщення 179 по вул.Олімпійській в м.Маріуполі, яке в законний спосіб перейшло у власність ОСОБА_3
На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 у повному обсязі, стягнути з нього витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
У відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності особи, що подала апеляційну скаргу - голови ліквідаційної комісії приватного підприємства «Чара» ОСОБА_2, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, який надіслав до суду заяву про перенесення судового засідання з 11 квітня 2019 року на іншу дату у звязку з його хворобою.
Відмовляючи у задоволені клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія зауважує на таке.
Відповідно до частини 1,2 статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Документальних підтверджень для визначення поважності причин неявки до суду заявник не надав.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
За змістом статті 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.
Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Така правова позиція викладена Верховний Судом 24 січня 2018 року у справі№ 907/425/16 .
Голова ліквідаційної комісії приватного підприємства «Чара» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій детально виклав свою правову позицію ( а.с. 46-48), апеляційній суд, у свою чергу, відповідно до ч.1. ст. 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на зазначене, відповідно до статті 372 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав, які б свідчили про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання представника ПП «Чара» ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, заперечення проти апеляційної скарги заявника ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які просили відхилити апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області у справі №2-1910/07 р. від 28.04.2007 року забезпечено позов ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на нерухоме майно приватного підприємства «Чара», а саме на торгівельні обєкти, розташовані в м.Маріуполі за адресою: пр. Металургів, 95 (магазин, кафе, центр відпочинку й розваг); вул.Олімпійської, 179 (магазин №9); вул.50 років СРСР (на ринку 17 ЖМК-магазин №2); вул.Лепсе, 3 (магазин №3) ; вул.Енгельса, 4 (магазин №4); на Жилмасиві «Азовє», 4 (магазин №6).
Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 27.12.2018 року ВП №48104338 старшим виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 при примусовому виконанні за виконавчим листом №519/792/12, виданим 09.07.2015 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області про стягнення з ПП «Чара» на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики від 02.03.1999 року в сумі 1 452 833 грн., постановлено передати стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом нежитлове одноповерхове приміщення магазину, загальною площею 400,7 кв.м., розташоване за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Олімпійська, буд. №179. (а.с.4).
З акту про передачу майна ВП №48104338 від 27.12.2018 року вбачається , що згідно з протоколом №317848 від 22.02.2018 року ДП «СЕТАМ» електронні торги з реалізації нежитлового одноповерхового приміщення магазину загальною площею 400,7 кв.м., що розташоване за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Олімпійська, буд. №179, за стартовою ціною 495 320 грн. не відбулися у звязку з відсутністю допущених учасників торгів. У звязку з цим стягувачу ОСОБА_3 передається у власність майно, що належить боржнику ПП «Чара» на підставі правовстановлюючих документів - протокол ДП «СЕТАМ» №317847. Майно передається стягувачу в рахунок погашення суми боргу в розмірі 495320 грн. згідно з виконавчим документом (виконавчий лист№519/792/12, виданий 09.07.2015 року). (а.с.5).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №151423611 від 28.12.2018 року нежитлова будівля № 179 по вул.Олімпійській у м.Маріуполі Донецької області на праві приватної власності станом на 28.12.2018 року належала ПП «Чара». (а.с.6).
Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна накладено арешт на нерухоме - майно нежитлова будівля № 179 по вул.Олімпійській у м.Маріуполі Донецької області (а.с.6-7).
Разом з тим, на час розгляду судом заяви, 23.01.2019 року приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 посвідчила, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з нежитлової будівлі № 179 по вул.Олімпійській у м.Маріуполі Донецької області, ОСОБА_3 зареєструвала право власності в Державному реєстрі (а.с.18-19).
Тобто, на момент вирішення судом питання про скасування арешту з певного нерухомого майна, заявник вже є власником вказаного майна.
Відповідно до ч. 1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Зі справи вбачається, що передбачені ст. 151 ЦПК України ( в редакції ЦПК України на час вирішення питання про забезпечення позову) підстави для забезпечення позову в частині накладення арешту на нежитлову будівлю № 179 по вул.Олімпійській у м.Маріуполі Донецької області відпали, і представник боржника ПП «Чара» не спростував такі обставини, тому суд правильно задовольнив заяву ОСОБА_3
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норми ст.158 ЦПК України судом, оскільки з матеріалів справи і змісту ухвали вбачається, що суд цілком вірно застосував норму закону, що регулює такі відносини, оскільки повно встановив обставини справи, в тому числі відсутність підстав для збереження заходів забезпечення позову.
Не є слушними і доводи апеляції про те, що форма заяви ОСОБА_3 не відповідає вимогам статті 9 ЦПК України, тому що викладена не державною мовою. Разом з тим це не стало перешкодою для суду у вирішенні цього питання у повній відповідності до вимог закону, крім того, такі обставини не відносяться до обовязкових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення (ч.3 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з якими законодавство повязує можливість скасування чи зміни судового рішення, тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.
У звязку із тим, що колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а особі, що оскаржувала ухвалу суду першої інстанції, було відстрочено оплату судового збору за апеляційне оскарження (а.с.60) до ухвалення рішення у справі, то у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з Приватного підприємства «Чара» на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії приватного підприємства «Чара» ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 березня 2019 року залишити без змін.
Стягнути з Приватного підприємства «Чара» на користь держави судовий збір 1921 (одну тисячу дев»ятсот двадцять одну) грн..
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

Судді Є.Є.Мальцева

ОСОБА_7

ОСОБА_1