Справа №359/1327/19
Провадження №2/359/1444/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Пригоді Т.В.,

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обгрунтовує його тим, що 10 травня 1997 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Під час шлюбу у них народились два сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Позивач не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

ОСОБА_1 не зявилась у судове засідання. Позивач надіслала заяву (а.с.15), в якій вона підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності.

Відповідач також не зявився у судове засідання. ОСОБА_2 надіслав заяву (а.с.16), в якій він визнає позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 10 травня 1997 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Гнідинської сільської ради Бориспільського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, зроблено запис за №03. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК №345550 від 10 травня 1997 року (а.с.4).

20 січня 2000 року у них народився син ОСОБА_3, 10 січня 2012 року син ОСОБА_4 Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії І-БК №479597 від 9 лютого 2000 року (а.с.9), серії І-ОК №201178 від 18 січня 2012 року (а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, повязане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 10 травня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у виконавчому комітеті Гнідинської сільської ради Бориспільського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №03, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5