Справа № 304/339/19
Провадження № 2/304/200/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2019 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Чепурнова В. О.,
з участю секретаря судового засідання - Гавій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу № 304/339/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Перечинська міська рада Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,-
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Перечинська міська рада Закарпатської області про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником та головою домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. У вказаному будинку є зареєстрований ОСОБА_3, який фактично у ньому ніколи не проживав, що спричиняє їй як власниці будинку значні незручності. Вона неодноразово в усній формі зверталася до відповідача з вимогою знятися з реєстрації місця проживання, однак на її прохання та вимоги такий не реагує. Оскільки реєстрація відповідача у будинку створює їй перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні ним, у добровільному порядку відповідач усунути такі перешкоди відмовляється, а тому просить позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини позову, а також просила врахувати пояснення свідків.
У судове засідання відповідач не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання також не з'явився, подав пояснення щодо позову у яких зазначив, що оскільки позивачем не надано ніяких доказів про порушення вимог законодавства щодо реєстрації місця проживання відповідача, а тому вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволені бути не можуть. Що ж до інших вимог позивача, то міська рада проти їх задоволення не заперечує, а також просить розглянути справу у відсутності представника ради.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 дійсно у спірному будинку по АДРЕСА_1 не проживав та не проживає на даний час.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1, що стверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_2 від 11 листопада 2017 року та № 146131447 від 20 листопада 2018 року (а. с. 6, 7).
Також встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3, що стверджується довідкою виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області від 28 лютого 2019 року № 106, що перешкоджає позивачу у праві користування та розпорядження своїм майном (а. с. 8).
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.
Інформацією виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області підтверджено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно на даний час фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Як роз'яснено у постанові Верховного Суду України «Про усунення перешкод у користуванні власністю» від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
У частині четвертій статті 9 ЖК УРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.
За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи те, що відповідач у вказаному будинку не проживає, а позивач не може належним чином користуватися своєю власністю, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, знявши відповідача з реєстраційного обліку у вказаному будинку.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 9, 71, 72 Житлового Кодексу Української РСР, ст. ст. 6-13, 76, 89, 141, 223 ч. 4, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Перечинська міська рада Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1, знявши його з реєстраційного обліку.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Перечинська міська рада Закарпатської області, ; місцезнаходження: 89200 Закарпатська область м. Перечин, пл. Народна, № 16.

Головуючий: Чепурнов В. О.