провадження №2/279/86/19
Справа № 279/2555/18
Р І Ш Е Н Н Я
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Коваленко В.П.
при секретарі Комаровій О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4 , ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради, про витребування майна від недобросовісних володільців шляхом їх виселення ,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якому просить витребувати з незаконного недобросовісного володіння відповідачів належну їй квартиру АДРЕСА_1 шляхом їх виселення з вказаної квартири. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачі без її погодження вселилися у вказану квартиру, зловживали спиртними напоями, влаштовували сварки та бійки, створили умови неможливі для проживання її та онуки. Вона позбавлена можливості належним чином використовувати своє право власності на житло.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити . Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в засідання на неодноразові виклики не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради просить позовні вимоги задовольнити.
Вислухавши пояснення , перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру.
Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до вимог ч.1ст.319 та ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.
Відповідно до вимог ст.ст.16,386,391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено,що згідно свідоцтва про право власності №100 від 11.01.1999 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.
Жодних угод між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про користування спірною квартирою не було укладено.
Відповідач ОСОБА_5 не є членом сімї власника квартири .
За змістом ст.64 Житлового Кодексу УРСР до членів сімї власника будинку належать дружина власника будинку,їх діти та батьки. Членами сімї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство .
Статтею 156 Житлового Кодексу передбачено, що члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї .
Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» розяснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати чи дотриманий порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним , певний порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до закріпленого у ст.387 ЦК України загального правила, власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з її володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника поза її волею.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не скористалися своїм правом надати суду відзив та заперечення проти позову, а саме про те, що вони мають право на проживання в спірній квартирі.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ствердили в судовому засіданні, що ОСОБА_1 вимушена вийти із спірної квартири через антигромадську поведінку відповідачів , котрі постійно зловживають спиртними напоями, створюють умови несумісні для проживання інших мешканців будинку в цілому, і зокрема спірної квартири. Замки на дверях квартири замінені, комунальні послуги не сплачувались, майно в квартирі зруйноване.
За таких обставин, коли судом встановлено , що відповідачі самовільно заволоділи власністю позивачки і руйнують її, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263,265,268 Цивільно-процесуального Кодексу України , ст.ст.387, 388, 391 Цивільного Кодексу України , суд -
Позовні вимоги задовольнити .
Витребувати на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із незаконного недобросовісного володіння ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 квартиру АДРЕСА_3, виселивши їх з вказаної квартири.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, номер картки платника податків невідомий на користь держави 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, номер картки платника податків невідомий на користь держави 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів після його проголошення.

Суддя В.П. Коваленко