Справа № 715/2720/18
Провадження № 2/715/157/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Григочака Ю.П.

секретаря судового засідання Ткач О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачка ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що вона проживає в житловому будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку зареєстрована без її згоди, як власника житлового будинку, її колишня невістка - ОСОБА_3. Остання розірвала шлюб із її сином ОСОБА_4 28.12.2018 року. Відповідачка не проживає у її будинку з 20.10.2017 року та у добровільному порядку не бажає знятися із реєстрації. Зважаючи на вищевикладене, просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2018 року відкрито провадження за даним позовом та призначено підготовче судове засідання на 17 січня 2019 року.

17 січня 2019 року проведено підготовче судове засідання без участі сторін, ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04 лютого 2019 року.

В судовому засіданні 04 лютого 2019 року позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, зазначили, що відповідачка, починаючи з жовтня 2017 року, не проживає в будинку АДРЕСА_1, а тому просили суд позов задовольнити.

Вiдповiдачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши суду, що дійсно в жовтні 2017 року вона на вимогу позивачки після сварки та погроз залишила будинок разом з сином ОСОБА_5, забравши при цьому частину своїх речей. Інша частина її речей по сьогоднішній час знаходиться в будинку, зокрема мебельний гарнітур та одяг. Весною 2018 року вона вживала заходів, щоб повернутись проживати в будинок, зокрема розмовляла про це з колишнім чоловіком - сином позивачки, проте від нього в її сторону звучали погрози, якщо вона спробує повернутись чи забрати свої речі. Крім того, вона кілька разів приходила до спірного будинку, проте не мала можливості зайти всередину, так як всі двері були зачинені. На даний час її сини зареєстровані по АДРЕСА_1 а син ОСОБА_6 залишився проживати за вказаною адресою. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та не визнавати її такою, що втратила право користування житловим будинком, оскільки протягом спільного 16-тирічного життя з сином позивачки вони спільною працею доклали багато зусиль до приведення спірного житла в його теперішній стан.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він є зятем позивачки і в жовтні місяці йому, зі слів його дружини, стало відомо, що відповідачка ОСОБА_3 погрузила свої речі в автомобіль та виїхала з будинку тещі - ОСОБА_1 В подальшому він не бачив відповідачку в господарстві ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачки, йому відомо, що з жовтня 2017 року ОСОБА_3 не проживає в будинку позивачки, протягом року він одного разу був в будинку ОСОБА_1 та речей ОСОБА_3 там не бачив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки, їй відомо, що з жовтня 2017 року ОСОБА_3 не проживає в будинку позивачки, нещодавно вона була в будинку ОСОБА_1 та речей ОСОБА_3 там не бачила.

Неповнолітній свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що є сином відповідачки та онуком позивачки. В жовтні 2017 році він був присутній при тому, як ОСОБА_1 в ході скандалу вигнала з дому його матір. Вони зібрали частину належних їм речей, а інша частина - залишилась в будинку. Згодом, через деякий проміжок часу його батько ОСОБА_4 прийшов до них додому та забрав певні речі, які вони взяли при переїзді.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.12.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Згідно довідки №1633 від 23.08.2016 року, виданої Молодійською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 В житловому будинку зареєстровані та проживають: ОСОБА_11 - власник будинку, ОСОБА_12 - чоловік, ОСОБА_13 - син, зареєстрований але не проживає, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_3 - невістка, ОСОБА_10 - внук, ОСОБА_10 - внук.

Відповідно до довідки №374 від 05.03.2018 року, виданої Молодійською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_3 в житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає з 20.10.2017 року по дату видачі довідки - 05 березня 2018 року.

Згідно довідки №2170 від 12.12.2018 року, виданої Молодійською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, у сільській раді відсутні згода щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в житловому будинку АДРЕСА_1.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позовних вимог, в якості підстави позову ОСОБА_1 посилається на ст.ст. 72, 116 Житлового кодексу України та ст. 391 ЦК України.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка вселилась в спірне житлове приміщення як член сім'ї власника, а тому до вказаних правовідносин підлягає застосуванню спеціальна норма. При цьому розірвання шлюбу з сином позивачки не веде до автоматичного припинення права на житло.

У відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В ході розгляду на підставі належних та допустимих доказів, зокрема показів неповнолітнього свідка ОСОБА_10, а також пояснень відповідачки, підтверджено, що ОСОБА_3 припинила проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 в жовтні 2017 року не з власної волі, а на вимогу позивачки. В подальшому ОСОБА_3 вживала заходів щодо вселення в спірне майно, які, проте, були безрезультатними. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність поважних причин непроживання ОСОБА_3 в спірному житловому будинку у вигляді об'єктивних перешкод для неї.

Крім того, суд, при вирішенні справи по суті бере також до уваги й той факт, що по сьогоднішній час належні ОСОБА_3 побутові речі, одяг та меблі знаходяться в житловому будинку АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя: