Єдиний унікальний номер 235/1735/19 Номер провадження 22-ц/804/1458/19

Єдиний унікальний номер 235/1735/19 Головуючий у 1 інстанції Філь О.Є.
Номер провадження 22-ц/804/1458/19 Доповідач Корчиста О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
22 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Корчистої О.І.
суддів: Папоян В.В., Тимченко О.О.
за участю секретаря Ситнік Д.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №235/1735/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року, ухвалену в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області,
встановив:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення. В обґрунтування заяви вказувала, що з 14 лютого 2014 року по 11 березня 2018 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .. Під час шлюбу ними було придбане майно, яке є їх спільною сумісною власністю, а саме: автомобіль OPEL VIVARO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль FORD TRANSIT, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ; причеп вантажний чотирьохколісний; гараж площею 18 кв.м., розташований в авто гаражному кооперативі « АДРЕСА_1 та однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Спору щодо спільного майна у них не було, але 01 березня 2019 року ОСОБА_2 без її присутності увійшов до її помешкання та виніс усі правовстановлюючі документи на їх спільне майно. Пізніше вона побачила в мережі інтернет на сайті www.rst.ua об`яви з посиланням на номер телефону ОСОБА_2 про продаж без її відома автомобілів, які є їх спільною сумісною власністю. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 навмисно бажає позбавитись їх спільного майна з метою ухилення від його поділу, просила накласти арешт на все майно, титульним власником якого є ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 надавати у будь-яке користування третім особам, окрім належним чином зареєстрованим правом, належне йому рухоме та нерухоме майно; заборонити ОСОБА_2 вносити до статутного фонду будь-яких підприємств належне йому рухоме та нерухоме майно.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на все майно, власником якого є ОСОБА_2 ; заборонено ОСОБА_2 надавати у будь-яке користування третім особам, окрім належним чином зареєстрованим правом, належне йому рухоме та нерухоме майно; заборонено ОСОБА_2 вносити до статутного фонду будь-яких підприємств належне йому рухоме та нерухоме майно.
Ухвала мотивована тим, що вивчення матеріалів справи дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача. Також суд врахував, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову, обсяг позовних вимог відповідає виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати судове ухвалу з підстав порушення норм процесуального права та ухвалити нове нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях, оскільки на час розгляду питання про забезпечення позову суд не мав достатньо доказів. Також вказує, що суд не врахував, що квартира, на яку було накладено арешт, не є спільною сумісною власністю з ОСОБА_1 , оскільки придбана ним до реєстрації шлюбу з останньою. Крім цього зазначив, обраний вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

У судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (п. п. 1-4 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог та виду забезпечення позову; інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову дійшов висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, за приписами п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладження арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Характерною ознакою можливості застосування заходів забезпечення позову є факт належності майна відповідачеві (зареєстроване право власності).

Матеріали справи за заявою ОСОБА_1 не містять будь-яких доказів, які б свідчили про належність вказаного у заяві майна на праві власності ОСОБА_2 ..

Крім цього, в розумінні процесуального закону види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечуючи позов, зокрема накладенням арешту на все майно, власником якого є ОСОБА_2 та забороняючи ОСОБА_2 надавати у будь-яке користування третім особам, окрім належним чином зареєстрованим правом, належне йому рухоме та нерухоме майно та вносити до статутного фонду будь-яких підприємств належне йому рухоме та нерухоме майно, суд не встановив обсяг спірного майна та не врахував, що не все належне ОСОБА_2 майно є предметом спору, не встановив наявність співвласників.

Отже, з наведених підстав доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову є прийнятними.

У контексті наведеного суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст.. 376 ЦПК України підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову належить відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: В.В. Папоян

О.О. Тимченко