ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1178/19Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/738/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 307020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Іванюта О.М.

сторін - представника відповідача ОСОБА_1 -

адвоката Майки М.Б.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року про забезпечення позову, постановлену суддею Федорончуком В.Б., у цивільній справі № 595/1178/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Бучацька державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення його позову про усунення від права на спадкування ОСОБА_1 та визнання його спадкоємцем першої черги, в обґрунтування якої зазначив, що після смерті ОСОБА_4 ним та ОСОБА_1 до Бучацької державної нотаріальної контори були подані заяви про прийняття спадщини. Оскільки ОСОБА_1 , як син покійного, є спадкоємцем першої черги і може в будь-який час отримати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати та відчужити спадкове майно, це може зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення пред`явленого ним позову.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року заяву задоволено. Забезпечено позов шляхом заборони вчинення будь-яких нотаріальних дій щодо спадкового майна ОСОБА_4 (спадкова справа № 318/2018) державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори контори Максимович Л.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, необґрунтованою та постановити нову, якою у забезпеченні позову відмовити.

В обґрунтовування доводів апеляційної скарги посилається на неврахування судом тієї обставини, що даний вид забезпечення позову буде суттєво порушувати законні права не лише відповідача, а й третіх осіб та не є співрозмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність оформлення спадщини зумовлена якнайшвидшим управлінням спадковим майном, оскільки у склад спадщини входять магазини, де працівники здійснюють трудову діяльність і йде обіг товару, що швидко псується.

Звертає увагу, що в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Також, всупереч вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України судом за відсутності доказів, що позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майно, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові, не було виконано обов`язку щодо застосування зустрічного забезпечення.

На думку апелянта, з урахуванням того, що судовий розгляд справи по суті не розпочався, що унеможливлює зробити висновок про підставність чи безпідставність позовних вимог та про наявність підстав вважати, що на даній стадії розгляду справи невжиття заходів забезпечення може будь яким чином утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи що в разі задоволення позову не буде виконано рішення суду, в останнього були відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову,

Звертає увагу й на те, що позивач не обґрунтував наявність зв`язку між обраним ним заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, який би давав підстави дійти висновку, що застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права.

Зазначає, що суд першої інстанції не оцінив обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував розмірності виду забезпечення позову, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Майка М.Б. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Заявник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про часі місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши законність оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Бучацька державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування та визнання особи спадкоємцем першої черги.

Як вбачається зі змісту пред`явленого ОСОБА_1 позову, предметом останнього є те, що син дядька позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відповідач ОСОБА_1 , який є єдиним спадкоємцем, з 1996 року перебував у Республіці Греція, й ухилявся від надання допомоги батькові, який через похилий вік і тяжку хворобу знаходився в безпорадному стані та потребував стороннього догляду, в той час як позивач, який є племінником померлого проживав з ним однією сім`єю, опікувався ним і надавав іншу допомогу, якої потребував спадкодавець. Обоє звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 : ОСОБА_5 - 26 грудня 2018 року, ОСОБА_1 - 17 квітня 2019 року, в той час як сестра та брат покійного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є спадкоємцями другої черги, відмовилися від прийняття спадщини на користь племінника покійного - ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, п. 2 ч. 1 якої передбачає забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Виходячи з визначення поняття "забезпечення позову", як сукупності процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, на що звертається увага у вступній частині вищевказаної Постанови Пленуму, й що підтверджується змістом ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, слід зробити висновок, що інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити, що в свою чергу може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи те, що на розгляді Бучацького районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Бучацька державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, що свідчить про реальне існування спору; а також, те, що відповідач є громадянином Республіки Греція, де має постійне місце проживання, в Україну прибув лише з метою прийняття спадщини після померлого батька, й у будь-який момент після прийняття спадщини вправі відчужити спадкове майно, право на спадкування якого оспорюється позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для забезпечення вказаного позову.

Разом з тим, що стосується способу забезпечення, то, на думку колегії суддів, забезпечуючи позов шляхом заборони вчинення будь-яких нотаріальних дій, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ч. 3 ст. 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" що стосуються співмірності виду забезпечення позову тим негативним наслідкам, які можуть настати в результаті невжиття заходів забезпечення.

Зокрема, судом не було з`ясовано, що собою являє нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , яке є предметом заявлених вимог.

Як встановлено в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції з пояснень представника відповідача, викладених, у тому числі, в апеляційній скарзі, які позивачем ОСОБА_2 не спростовані ні у відзиві (такий апеляційному суду не подавався), ні усно (заявник не скористався наданим законом правом на особисту участь у судовому засіданні та дачу пояснень), вищезгадане нежитлове приміщення використовується як продуктовий магазин, у якому здійснюють трудову діяльність ряд працівників, йде обіг товарів, що швидко псуються.

За вказаних обставин, на думку колегії суддів, застосування судом такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які нотаріальні дії, не може вважатися співмірним ні з заявленим ОСОБА_2 позовом, ні з наслідками, що можуть бути спричинені застосуванням обраного судом заходу забезпечення позову. В даному випадку, достатнім колегія суддів вважає забезпечення позову шляхом заборони нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадщину відповідачу, відсутність якого не дасть відповідачу змоги вчиняти будь-які дії щодо розпорядження спадковим майном, і, як наслідок буде достатньою гарантією не допущення ускладнення виконання рішення суду в майбутньому.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Згідно вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 375 ЦПК України підставами для зміни рішення є, в тому числі: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування ном матеріального права.

Враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність передбачених ст. 376 ЦПК підстав для зміни рішення в даній справі в частині визначення способу забезпечення позову, встановивши такий у вигляді заборони нотаріусу вчиняти дії, пов`язані з видачею свідоцтва про право власності на майно після смерті ОСОБА_4 , задовольнивши при цьому апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом допущеного заявником при зверненні з даною заявою порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, що полягає у не зазначенні в заяві пропозиції щодо зустрічного забезпечення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане порушення норм процесуального права не входить до переліку таких, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів, є й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині неврахування судом при постановленні ухвали вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України, що встановлює обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення, оскільки обставин, які б давали суду підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення судом апеляційної інстанції в даній справі не встановлено, як і не надано апелянтом відповідних доказів на підтвердження існування таких обставин.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів є й доводи апеляційної скарги щодо відсутності в суду першої інстанції підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з посиланням на те, що судовий розгляд справи по суті не розпочався й у зв`язку з тим неможливо зробити висновок про підставність чи безпідставність позовних вимог та про наявність підстав вважати, що на даній стадії розгляду справи невжиття заходів забезпечення може будь яким чином утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи що в разі задоволення позову не буде виконано рішення суду, оскільки за забезпечення позову допускається як до пред`явлення такого, так і на будь-якій стадії розгляду справи (ч. 2 ст. 149 ЦПК України) і ставиться в залежність від можливості здійснення в майбутньому ефективного захисту порушеного права.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 149 ч.ч.1, 2; 150 ч. 1 п. 2; ч.ч.1, 2; 259 ч.ч.1, 2, 6, 8; 374 ч.1; 375 ч. 1; 382 ч.ч. 1, 3; 384 ч. 1; 389 ч.1 п. 1; 390 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Задовольнити частково.

Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року в частині визначення способу забезпечення позову - змінити, заборонивши нотаріусу видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа № 318/2018). В решті - рішення залишити без змін.

Судовий збір покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 09 вересня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи