Справа № 574/1439/18
Провадження №2-о/574/25/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

в присутності

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Буринська міська рада Буринського району Сумської області про встановлення факту визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства, мотивуючи тим, що його дід ОСОБА_2 та баба ОСОБА_3 на момент народження його батька ОСОБА_4 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, а після народження останнього утримували та виховували його. 22.02.2018 року його дід ОСОБА_2 помер, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обовязки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Однак він належним чином не може оформити свої спадкові права, оскільки не підтверджуються родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 так, як у свідоцтві про народження останнього у графі батько зазначено лише імя «Павло».

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, доповнивши, що ОСОБА_4, який помер 13.11.1995 року це його батько. Померлий 22.02.2018 року ОСОБА_2 це батько ОСОБА_4, однак на момент народження батька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в шлюбі не перебували, хоча ОСОБА_2 за життя визнавав, що ОСОБА_4 це його син. Встановлення даного факту необхідне йому для оформлення спадщини після смерті діда ОСОБА_2.

Представник заінтересованої особи Буринської міської ради в задоволенні заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожний окремо, підтвердили, що покійний ОСОБА_2 є батьком покійного ОСОБА_4, а заявник ОСОБА_1 є сином останнього. На час народження батька заявника ОСОБА_4, його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбі не перебували, хоча проживали разом та вели спільне господарство. За життя, ОСОБА_2 виховував та доглядав ОСОБА_4, визнаючи себе його батьком.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зокрема, відповідно ч.3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останнього, факт їхнього батьківства може бути встановлено рішенням суду в окремому провадженні.

У п. 3 цієї Постанови розяснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин КпШС 1969 р., суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст.53 КпШС України, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи на утримання якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства, спільне виховання чи утримання дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився 14.12.1956 року, у звязку з чим суд застосовує норми Кодекса про шлюб та сімю України, що діяли до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом України. (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП №295992 ОСОБА_4 помер 13.11.1995 року (а.с.7).

Запис про народження батька заявника ОСОБА_4 у Книзі реєстрації народжень проведено 18.01.1957 року за №4 відповідно до ч. 2 ст.55 КпШС України, тобто запис про батька ОСОБА_4 проведений на підставі заяви його матері ОСОБА_7, що вбачається із пояснень заявника, свідоцтва про народження ОСОБА_4 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.9,45-47).

На час народження 14.12.1956 року ОСОБА_4 його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з 1956 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували батька заявника ОСОБА_4 з дитинства, що також підтверджується довідками Успенського старостинського округу Буринської міської ради та показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.19-20).

Разом з тим, 26.11.1978 року Успенським сільвиконкомом було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП №166740 ОСОБА_3 померла 14.12.2010 року (а.с.6). Спадщину після її смерті прийняв її чоловік ОСОБА_2, але юридично не оформив і помер 22.02.2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.8,32-39).

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 заявник звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову в звязку з неможливістю підтвердження родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, так як у свідоцтві про народження останнього в графі батько вказано лише імя «Павло», що вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_4 та листа приватного нотаріуса ОСОБА_8 ( а.с.9-22).

Таким чином, даючи оцінку вищенаведеним доказам та здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 за життя визнавав своє батьківство по відношенню до ОСОБА_4. Як до його народження так і після проживав однією сімєю з ним та його матірю, з якою не перебував у зареєстрованому шлюбі (з 1978 року у зареєстрованому шлюбі), ведучи з ними спільне господарство та спільно виховуючи ОСОБА_4 і утримуючи його в дитинстві.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність факту, який просить встановити заявник та про необхідність задоволення заяви, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення його майнових прав щодо спадкового майна, а встановлення вказаного факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 293,315,319,354 ЦПК України, ст.ст.53,55 КпШС України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Буринська міська рада Буринського району Сумської області про встановлення факту визнання батьківства задовольнити повністю.

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_2, який помер 22.02.2018 року в селі Успенка Буринського району Сумської області, відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 13.11.1995 року в селі Успенка Буринського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 22.03.2019 року.