Номер провадження: 22-ц/813/510/19
Номер справи місцевого суду: 521/9512/18
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

стягувача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі представника Туфекчі І.Д.,

від боржника ОСОБА_1 - не з`явились,

від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. -не з`явились,

переглянувши справу №521/9512/18 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участю стягувача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 10 липня 2018 року у складі судді Мазун І.А., -

в с т а н о в и в :

Боржник ОСОБА_1 , звернувшись 5 червня 2018 року до суду з вищеназваною скаргою, вказав, що 10 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження №56375033 з виконання виконавчого листа №2-2328/11, виданого 1 серпня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 976473,67 грн. та судових витрат в сумі 1820,00 грн. Посилаючись на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження до нього не надходила, що на виконанні Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси вже перебуває виконавче провадження №50486020 стосовно того самого боржника, відкрите 15 березня 2016 року, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 просив зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. передати виконавче провадження №56375033 до Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області для примусового виконання (а.с.2-4).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 7 червня 2018 відкрито провадження у справі (а.с.9).

Приватний виконавець Парфьонов Г.В. скаргу не визнав (а.с.25-28).

Стягувачем АТ «Державний ощадний банк України» пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року скаргу задоволено; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. передати виконавче провадження №56375033 до Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області для примусового виконання (а.с.56-58).

Висновок суду мотивовано тим, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено, що у разі відкриття в органі державної виконавчої служби кількох виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, такі підлягають об`єднанню у зведене виконавче провадження та виконанню державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження; що наявність окремих двох або більше виконавчих проваджень щодо одного і того самого боржника є недопустимим, так як порушується принцип черговості задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів та збільшує витрати виконавчого провадження, оплата яких в подальшому покладається на боржника.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 13 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця Парфьонова Г.В. на ухвалу суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі приватний виконавець Парфьонов Г.В. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у неправильному тлумаченні Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для передачі відкритого приватним виконавцем виконавчого провадження №56375033 до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує правильністю ухвали суду (а.с.71-73).

У поясненнях на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» підтримав приватного виконавця (а.с.74-76).

Перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

1 серпня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №2-2328/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 976473,67 грн., судових витрат в загальній сумі 1820,00 грн.(а.с.30).

10 травня 2018 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №2-2328/11, виданого 1 серпня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси (а.с.29).

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №56375033 від 10 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. за наслідками розгляду заяви стягувача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про примусове виконання щодо боржника ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2328/11, виданого 1 серпня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 976473,67 грн., судових витрат в загальній сумі 1820,00 грн. (а.с.34).

Постанова ВП №56375033 від 10 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження була надіслана за усіма відомими адресами боржника рекомендованими листами зі зворотними повідомленнями, а саме за адресами: АДРЕСА_1 - номер відправлення НОМЕР_1 (повернення за закінченням терміну зберігання); АДРЕСА_2 - номер відправлення НОМЕР_2 (вручено особисто); м . АДРЕСА_4 - номер відправлення НОМЕР_1 (повернення за закінченням терміну зберігання) (а.с.35-41).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. Правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», крім рішень, зазначених у пунктах 1-11 даної статті.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Поданий для виконання виконавчий документ відповідає вимогам, визначеним статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості та судових витрат входить до компетенції приватного виконавця, визначеної статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», до заяви стягувача додано квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі, визначеному статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження», відтак, підстави для відмови у прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця були відсутні.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби чи до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за заявою стягувача виконавчий документ може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю; про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову.

Тобто, у сенсі положень даної норми Закону лише стягувачу належить право вибору пред`явлення виконавчого документа до виконання та лише за заявою стягувача допускається передача виконавчого документа для виконання іншому виконавцю, органу тощо; передача виконавчого документа без згоди стягувача є порушенням прав стягувача при примусовому виконанні.

В даному випадку стягувач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії подав виконавчий документ для виконання саме приватному виконавцю, заяв про передачу документа іншому виконавцю чи до органу державної виконавчої служби не подавав та, посилаючись на належне саме стягувачу право вибору пред`явлення виконавчого документа до виконання, висловився проти передачі виконавчого документа для виконання до органу державної виконавчої служби.

Пунктом 2 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці.

Статтею 7 розділу П Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. Статтею 13 вказаного Закону визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Тобто, у сенсі положень даних норм Закону законодавцем визначено різний статус державного та приватного виконавця, незважаючи на схожість їх завдань та функцій при виконанні виконавчих документів.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Тобто, законодавцем розділено діяльність державного та приватного виконавця, а саме окремо визначено порядок об`єднання виконавчих проваджень у разі надходження кількох виконавчих проваджень до державного виконавця та окремо визначено порядок об`єднання виконавчих проваджень у разі їх виконання приватним виконавцем.

У розділі Ш Інструкції з організації примусового виконання рішень, зокрема, у пункті 14 встановлено, в разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів. Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

Тобто, у наведеній спеціальній нормі йдеться про державного виконавця, а не про приватного виконавця, відтак, обов`язок перевірки наявності або відсутності іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника при відкритті виконавчого провадження, рівно як і обов`язок передачі виконавчого провадження державному виконавцю, органу державної виконавчої служби тощо вищевказаною Інструкцією не покладається на приватного виконавця.

У пункті 15 розділу Ш Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження здійснюється приватним виконавцем у порядку визначеному пунктом 14 цього розділу.

Тобто, у сенсі положень пункту 15 розділу Ш вказаної Інструкції розуміється порядок об`єднання виконавчих проваджень та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, що знаходиться на виконанні у приватного виконавця, а не обов`язок передати виконавче провадження до державного виконавця, який вже здійснює виконання.

Із аналізу викладено слідує висновок, що законодавчі норми визначають порядок виконання виконавчих документів щодо одного боржника державними виконавцями та приватними виконавцями незалежно один від одного; приватний виконавець не зобов`язаний перевіряти наявність відкритих виконавчих проваджень щодо одного боржника державними виконавцями чи іншими приватними виконавцями; перевірка наявності відкритих виконавчих проваджень щодо одного боржника здійснюється лише серед тих виконавчих проваджень, що вже перебувають на виконанні в конкретного приватного виконавця, задля їх об`єднання у зведене виконавче провадження, порядок об`єднання і виконання якого визначено статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» та розділом Ш Інструкції з організації примусового виконання рішень.

З огляду на викладене, вимога боржника ОСОБА_1 про зобов`язання приватного виконавця Парфьонова Г.В. передати відкрите ним виконавче провадження №56375033 до органу державної виконавчої служби для примусового виконання не ґрунтується на законі; нормативно-правові акти щодо порядку передачі виконавчого провадження від приватного виконавця до державного виконавця і навпаки, відсутні.

Правові підстави для задоволення скарги боржника на бездіяльність приватного виконавця відсутні.

Понесені та документально підтверджені витрати приватного виконавця на сплату судового збору а сумі 352,40 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу суду підлягають покладенню в порядку статті 141 ЦПК України на боржника ОСОБА_1 в силу відмови в задоволенні поданої боржником скарги на бездіяльність виконавця.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року - скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участю стягувача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 352 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков