КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/14559/15-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/11408/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Іванової І.В,, Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Лужецької О.Р., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у серпні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просило стягнути з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 95 824,56 доларів США, що станом на 01.08.2015 еквівалентно 2 569 830,58 грн, з яких: 67 206 доларів США, що еквівалентно 1 802 335,88 грн основна заборгованість за кредитом; 28 618,56 доларів США, що еквівалентно 767 494,70 грн заборгованість за процентами.

В обгрунтування позову зазначав, що 07.06.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 119 000 доларів США зі сплатою 12,25 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 06.06.2017. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого у відповідача перед банком виникла заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2016 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 95 824,56 доларів США, що станом на 01.08.2015 еквівалентно 2 569 830,58 грн, з яких: 67 206 доларів США, що еквівалентно 1 802 335,88 грн основна заборгованість за кредитом; 28 618,56 доларів США, що еквівалентно 767 494,70 грн заборгованість за процентами. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, позивачем під час судового розгляду надано новий розрахунок заборгованості у зв`язку із зменшенням позовних вимог у межах позовної давності, з яким він не був ознайомлений. Суд не врахував, що позивач змінив процентну ставку з 12,5 % до 14 % не повідомивши його про таку зміну умов договору та не уклавши додаткову угоду. Крім того банком не надано виписки по рахункам, що перешкоджає можливості перевірити правильність розрахунку заборгованості. У апеляційній скарзі відповідач наводить свій розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість становить 39 672 доларів США.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.08.2016 апеляційну скаргу відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10.08.2016 скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.06.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 119 000 доларів США зі сплатою 12,25 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 06.06.2017.

Кредитор свої зобов`язання щодо надання кредиту виконав.

ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, сплати процентів не виконав, унаслідок чого станом на 28.05.2015 виникла заборгованість у сумі 211 353,68 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту - 114 591,57 доларів США та заборгованості по процентам за користування кредитом - 96 762,11 доларів США.

Відповідач подав заяву про застосування позовної давності.

У зв`язку із заявою сторони про застосування позовної давності позивач зменшив позовні вимоги та надав розрахунок заборгованості у межах трирічного строку позовної давності, за яким станом на 01.08.2015 заборгованість складає 95 824,56 доларів США, еквівалентно 2 569 830,58 грн, з яких: 67 206 доларів США, що еквівалентно 1 802 335,88 грн основна заборгованість за кредитом; 28 618,56 доларів США, що еквівалентно 767 494,70 грн заборгованість за процентами.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови кредитного договору та не повернув у повному обсязі кредит та відсотки за користування кредитними коштами. При цьому суд виходив з того, що розрахунок заборгованості складений позивачем у межах позовної давності.

Колегія суддів не може погодитисяз такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Направляючи справу на новий апеляційний розгляд суд касаційної інстанції виходив з доводів касаційної скарги, які не були викладені у апеляційній скарзі, а відтак і не перевірялися при апеляційному розгляді. Зокрема, суд касаційної інстанції вказав на те, що суд апеляційної інстанції не перевірив коли було здійснено останній платіж за кредитним договором та не встановив кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання, оскільки за умовами пункту 4.5 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.6., 3.3.7 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі. Апеляційний суд не взяв до уваги, що сторонами у договорі було встановлено порядок зміни строку виконання зобов`язання у разі прострочення повернення кредиту та не з`ясував обставини, коли настав строк виконання зобов`язання відповідно до умов договору та фактичних обставин, на які посилався відповідач, не перевірив доводів сторін щодо обґрунтованості заявлених вимог та чи не пропущено банком строк звернення до суду, з урахуванням доводів про те, що строк виконання договору настав достроково.

Ураховуючи вказівки суду касаційної інстанції колегія суддів виходить за межі доводів апеляційної скарги та переглядає справу у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, тобто невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Пунктом 1.1.2 визначено графік погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.3.5 позичальник зобов`язаний суворо дотримуватися положень цього договору, а також договорів, визнаечних п.п. 1.3, 3.3.4 цього договору.

Відповідно до п. 3.3.7 позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 договору, а саме щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти.

Відповідно до п. 3.3.8 та п. 3.3.9 позичальник зобов`язаний своєчасно та в поному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти у випадках, визначених п. п. 2.6.3, 3.2.3, 3.3.19, 4.4, 4.5, 5.4 цього договору.

Відповідно до п. 4.4 договору про надання не відновлювальної кредитної лінії у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.2- 3.3.7, 3.3.10 - 3.3.13,3.3.16 - 3.3.17 цього договору, умов договорів, визначених п. 1.3.1, 1.3.2, 3.3.4 та 3.3.5 цього договору, протягом більше ніж 10 робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до п. 4.5 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.6., 3.3.7 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі.

Відповідно до пункту 7.4 указаного кредитного договору у разі настання обставин, визначених пунктами 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього договору, термін погашення всіх траншів кредиту вважається таким, що настав і, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити всі транші кредиту, сплатити проценти за фактичний час їх використання та нараховані штрафні санкції.

Отже, у кредитному договорі встановлений як строк дії договору - 06.06.2017 так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягає виконанню в строк до 06.06.2017 (п.1.1.2 договору). Крім того, сторони врегулювали питання дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, тобто зміну строку виконання зобов`язання у разі порушення позичальником умов договору, у тому числі і щодо щомісячного своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до довідки від 11.03.2016, наданої позивачем останній платіж відповідачем здійснено 06.02.2009 (а.с. 77).

Оскільки останній платіж внесено позичальником 06.02.2009, строк виконання зобов`язань сплив через 90 календарних днів, тобто 08.05.2009.

Позивач звернувся з даним позовом 04.08.2015.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Згідно з п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідач подав до суду першої інстанції заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Оскільки сторони у договорі визначили порядок зміни строку виконання зобов`язань та у зв`язку із несплатою відповідачів щомісячних платежів такий строк сплив 08.05.2009, суд першої інстанції помилково вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем, та і сам відповідач у апеляційній скарзі визнає наявність заборгованості перед банком у сумі 39 672 доларів США. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок, наданий позивач є неправильним, оскільки відповідач не надав на спростування розрахунку належних доказів.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про безпідставне збільшення позивачем процентної ставки за користування кредитом, оскільки при першому апеляційному розгляді було встановлено, що у останньому розрахунку заборгованості заборгованість по процентам за користування кредитом розрахована по ставці 12,25 %, а не 14 % як про те, вказано у самому розрахунку.

Разом з тим, незважаючи на те, що судом правильно встановлено порушення прав позивача на отримання виданих відповідачу кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у задоволенні позову слід відмовити за пропуском позовної давності.

При вирішенні спору колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 № 6-1188 цс16.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року скасувати.

У задоволені позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 10.09.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді І. В. Іванова

О. Ф. Мазурик