ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/821/19 Справа № 206/5483/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Зайченко С.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник якого є акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що 02.06.2005 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 2475,34 грн.. Відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11730,74 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 2475,34 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9255,40 грн..

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року позовні задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідача кредитну заборгованість в сумі 11730,74 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, станом на 30.06.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 11730,74 грн., яка підлягає стягненню на користь Банку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що між сторонами дійсно 02 червня 2005 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку, однак в 2006 році відповідач повернув картку банку та погасив заборгованість в зв'язку із своїм звільненням з роботи. Крім того, апелянт зазначає, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого за ним виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2015 року становить 11730,74 грн., та яка підлягає стягненню на користь Банку.

З вказаним висновком суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Встановлено, що 02.06.2005 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2701416 про відкриття картки рахунка та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 4300,00 грн..

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору погашення заборгованості по кредитному ліміту та відсотках здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості по кредитному ліміту на кінець звітного місяця. Період здійснення платежу - місяць, наступний за звітним.

Згідно наданого позивачем Розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем був здійснений 04 серпня 2009 року, тоді як із позовом Банк звернувся лише 30 вересня 2015 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

В апеляційній скарзі відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що останній платіж відповідачем було сплачено 04 серпня 2009 року, а отже саме з цього часу позивач дізнався про порушення свого права, а з позовом до суду Банк звернувся лише 30 вересня 2015 року, - колегія суддів приходить до висновку про можливість застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, яка в силу вимог ст. 267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

При цьому, колегія судді не може погодитись із висновком суду першої інстанції про належне сповіщення відповідача про розгляд справи, оскільки матеріали справи не містять жодного належного доказу на підтвердження вказаного. Навпаки, в матеріалах справи наявний конверт із відміткою "за закінченням строку зберігання", що спростовує вказаний висновок суду першої інстанції.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, належним чином не сповістив відповідача про розгляд справи, чим позбавив його можливості надати свої пояснення, заперечення по суті заявлених вимог, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення неправомірного рішення.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк".

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1827 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко