Дата документу 02.04.2019 Справа № 328/3404/17
Запорізький Апеляційний Суд
Єдиний унікальний номер 328/3404/17 Головуючий у 1-й інстанції Коваленко П.Л.
Номер провадження 22-ц/807/251/19 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнював, до Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності.

В позові зазначав, що у березні 2017 року він взяв участь у конкурсі на заміщення вакантної посади державної служби категорії «В» - державного реєстратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області.

Відповідно до результатів конкурсу позивач отримав такі бали: за результатами тестування - 2 бали (34 правильних відповідей), за результатами співбесіди - 25 балів. Загальний середній бал склав - 7 балів.

У зв'язку з невідповідністю досвіду, досягнень, компетенції, особистих якостей позивача вимогам професійної компетенції, комісія вирішила вважати позивача таким, що не пройшов етап співбесіди.

09 березня 2017 року головою Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області повідомлено позивача про рішення конкурсної комісії щодо не проходження етапу співбесіди.

Факт неправомірних дій відповідача встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, а саме постановою визнано протиправними та скасовано пункт 2 та пункт 3 Протоколу засідання конкурсної комісії Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області №8 від 06 березня 2017 року.

Вважає, що протиправні дії відповідача завдали матеріальної шкоди позивачу у вигляді втраченого заробітку за жовтень, листопад та грудень 2017 року і січень 2018 року в сумі 13784 грн., а також моральної шкоди, оскільки протиправними діями відповідача порушено психоемоційний стан позивача та незаконні дії відповідача негативно вплинули на загальний стан здоров'я позивача. У нього порушився нормальний сон і він вимушений приймати заспокійливі ліки, і взагалі позивачем втрачена довіра до відповідача, як до органу державної влади, покликаного захищати права та інтереси громадян. Суму моральних страждань позивач визначає у 50000,00 гривень.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 13784 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не піддлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини також вказує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи (рішення у справі "Руїз Торіха проти Іспанії".

Зазначеним вимогам рішення суду перої інстанції відповідає.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягненя заробітку, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 не визнаний переможцем конкурсу, між сторонами не виникло трудових правовідносин, а отже й підстави для виплати йому заробітної плати у відповідача відстуні. Відмовляючи ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, наявністі причино - наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою.

Висновок суду першої інстанції перевірений колегією суддів і визнаний таким, що відповідає положенням права, з огляду на наступне.

Так, з матеріалі справи вбачається, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року по справі №808/756/17, яка набрала законної сили, задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, заступника голови Токмацької райдержадміністрації Запорізької області Братищенко В.М., керівника апарату Токмацької райдержадміністрації Запорізької області Забавської Т.О., виконуючого обов'язки начальника юридичного відділу апарату Токмацької райдержадміністрації Запорізької області Щербіни К.П., начальника загального відділу апарату Токмацької райдержадміністрації Запорізької області Олійник С.Д., головного спеціаліста відділу організаційної роботи апарату Токмацької райдержадміністрації Запорізької області Савенко О.О. Визнано протиправними та скасовано пункт 2 (прийняття рішення про невідповідність досвіду, досягнень, компетенції, особистих якостей позивача вимогам професійної компетенції) та пункт 3 (не рекомендувати призначення позивача на посаду державного реєстратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг Токмацької районної державної адміністрації) Протоколу засідання конкурсної комісії Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області №8 від 06 березня 2017 року (а.с. 8-10).

Як зазначено у відповіді Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Дніпропетровській та Запорізькій областях на запит щодо подальших дій по виконанню зазнчаеного судового рішення - скасування результатів окремих етапів конкурсу чинне законодавство не передбачає, і відповідно, не визначає якими повинні бути дії конкурсної комісії в разі такого судового рішення та рекомендовано звернутися до відповідного суду із заявою про роз'яснення судового рішення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про роз'яснення постанови Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року (а.с.57-58). В ухвалі зазначено, що способом судового захисту порушених прав позивача внаслідок прийняття протиправного рішення про невідповідність досвіду, досягнень, компетенції, особистих якостей позивача вимогам професійної компетенції (п.2) та про не рекомендування позивача на посаду державного реєстратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг (п.3) є - скасування рішення суб'єкта владних повноважень згідно заявлених позовних вимог, що і було здійснено судом. Визначення подальших дій, які має вчинити відповідач у зв'язку із скасуванням пунктів 2, 3 Протоколу конкурсної комісії, не належить до компетенції адміністративного суду, оскільки не було предметом позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що його право порушено внаслідок невиконання відповідачем судового рішення, визнання його переможцем конкурсу та працевлаштуванням на вакантній посаді. Проте, ці доводи колегія вважає необґрунтованими, та такими, що не підтвердженими матеріалми справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, на яку скаржник посилається в якості порушення його права, не вирішувалось питання визнання ОСОБА_3 переможцем конкурсу та працевлаштуванням на вакантній посаді. А отже, й у Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області не виникало обов'язку щодо працевлаштування позивача, нарахування та виплати йому заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у ОСОБА_3 відсутнє право вимагати стягнення втраченого заробітку з відповідача.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п'ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Разом з тим згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та надавши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права, суд дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням завдавача шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення..

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: