ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1924/19 Справа № 183/1534/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 8000 доларів США, що еквівалентно національній валюті 218 012,80 грн., інфляційні витрати в розмірі 249 225,77 гривень, 3% річних в розмірі 22 273,14 грн., а всього 489511,71 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

Позов мотивований тим, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду по справі № 2-642/11 від 08 травня 2013 року, яке набрало законної сили 07 травня 2014 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 28 квітня 2004 року, укладений між ОСОБА_3, від імені якого діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Спіренковою Н.В. Рішенням суду встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 8 000 доларів США за продаж будинку АДРЕСА_1, про що написав розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Під час розгляду зазначеної справи ОСОБА_1, як правонаступник позивача ОСОБА_3, уточнила позовні вимоги і просила суд застосувати наслідки недійсного правочину та стягнути з ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_4 на її користь спричинену знесенням будинку матеріальну шкоду в розмірі 54 800 грн. Судом було відмовлено в задоволенні цієї вимоги, оскільки ОСОБА_1 не подала висновок експерта про вартість знесеного будинку. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду з цією вимогою до ОСОБА_2 вдруге, у разі наявності висновку експерта про вартість знесеного будинку. З таким позовом ОСОБА_1 до теперішнього часу не звернулася.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 227943,20 грн., отриманих внаслідок вчинення недійсного правочину; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, даних про наявність інших спадкоємців померлого судом не встановлено, а отже ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_3 у відносинах, щодо яких виник спір, тобто сторони договору купівлі-продажу будинку від 28 квітня 2004 року, який визнаний судом недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не розглянув природу виникнення спірних правовідносин між сторонами та законності розписки, бо вона ніякого відношення для вирішення спору між сторонами не мала.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2013 року, яке набрало законної сили 07 травня 2014 року у справі № 2-642/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання договору недійсним, відповідності до якого судом: - визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, укладений від 28.04.2004 року між ОСОБА_3, від імені якого діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Спіренковою Н.В. (а.с.8-17).

Як встановлено вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 кошти за проданий будинок, а саме 8000 доларів США, що підтверджується розпискою, копія якої міститься також в матеріалах даної справи (а.с.19).

09 січня 2008 року ОСОБА_3 помер (а.с.18), однак за життя склав заповіт, яким все своє майно де б воно не було та з чого б не складалося, та все що належало йому на день смерті заповів ОСОБА_1 (а.с.21).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що суду доведено, що подана позивачем копія розписки про отримання ОСОБА_3 8000 доларів США, оригінал якої міститься в матеріалах цивільної справи № 2-642/11, за своєю суттю є документом, який в тому числі виданий продавцем покупцю за договором купівлі-продажу, який також підтверджує факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідачем не спростовано, що зазначена розписка не має відношення до правовідносин, що виникли між сторонами з приводу укладення договору купівлі-продажу, який в подальшому було визнано судом недійсним. Навпаки, матеріали цивільної справи № 2-642/11 містять достатньо доказів, досліджених судом, з приводу отримання спадкодавцем ОСОБА_3 грошової суми за проданий будинок у розмірі 8000 доларів США, наявність інших укладених правочинів між спадкодавцем та ОСОБА_2 суду не подано. Та оскільки ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, даних про наявність інших спадкоємців померлого судом не встановлено, а отже ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_3 у відносинах, щодо яких виник спір, тобто сторони договору купівлі-продажу будинку від 28.04.2004 року, який визнаний судом недійсним. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яким визнано недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу будинку, набрало законної сили 07 травня 2014 року. Оскільки судом при розгляді цієї справи застосовуються вимоги ст. 216 ЦПК України, то, відповідно, до вимог про застосування правил реституції встановлена загальна позовна давність - три роки. Позивач звернулася до суду 30 березня 2017 року, тобто до спливу встановленої загальної позовної давності.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, укладений від 28.04.2004 року між ОСОБА_3, від імені якого діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Спіренковою Н.В. Дане рішення набрало законної сили 07 травня 2014 року.

Під час розгляду даної справи первісний позивач ОСОБА_3 помер, правонаступником по даній справі було залучено ОСОБА_1, яка прийняла спадщину після померлого.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Так як ОСОБА_3 помер 09 січня 2008 року, а враховуючи те, що недійсність договору купівлі-продажу житлового будинку визнано судовим рішенням, яке набрало законної сили 07 травня 2014 року, то саме з цього часу позивачка повинна була звернутися до суду із вимогою про стягнення боргу протягом шести місяців. Проте із позовом до спадкоємця ОСОБА_1, позивачка звернулась лише 30 березня 2017 року, тобто поза межами строків, передбачених ст. 1281 ЦК України, а тому позов не підлягає задоволенню.

На вищезазначені обставини справи, районний суд уваги не звернув, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду як таке, що ухвалене без дотримання зазначених вище вимог законодавства підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про стягнення боргу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 6 219,67 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко