Справа №466/4333/15-ц
Провадження №2/463/667/19
УХВАЛА

судового засідання

13 лютого 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мармаш В.Я.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом Товариства

з обмеженою відповідальністю «Старий лицар» до ОСОБА_5, з участю третіх осіб ТзОВ "Бацевич", ТзОВ "Бурса-Львів", ТзОВ "Фіца", ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договору про спільну діяльність, третейської угоди, визнання недійсним рішення третейського суду, скасування права власності на нежитлову будівлю, -

В С Т А Н О В И В :

07.12.2018 до Личаківського районного суду м. Львова згідно розпорядження про передачу цивільної справи на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла вищезазначена справа для розгляду справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2018 матеріали справи передані в провадження судді Мармаша В.Я.

Ухвалою від 10.12.2018 справу прийнято до розгляду, з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.

В підготовчому судовому засіданні головуючий поставив на обговорення питання про повернення матеріалів справи до Шевченківського районного суду м. Львова для вирішення заяв про самовідвід суддів Шевченківського районного суду м. Львова у передбаченому ЦПК України порядку.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали поставлене на обговорення питання, додатково зазначили, що оскільки заяви про самовідвід усіх суддів Шевченківського районного суду м. Львова не вирішено у встановленому законом порядку, а справа за правилами виключної підступності підсудна саме цьому суду, Личаківський районний суд м. Львова не може вважатись повноважним судом для її розгляду, а оскільки така обставина є безумовною підставою для скасування судового рішення, яким закінчується розгляд справи, матеріали такої справи належить повернути до Шевченківського районного суду м. Львова.

Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Треті особи у в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, однак їх неприбуття не перешкоджає розгляду заначеного вище питання.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали даної справи, вважаю, що таку належить повернути до Шевченківського районного суду м. Львова з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 34 ЦПК України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. Передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Підстави для відводу судді визначені у ст. 36 ЦПК України, а порядок його вирішення регламентові ст. 40 ЦПК України.

Зокрема, згідно ч. 9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України, процедурні питання, повязані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 34, ч. 9 ст. 40, ч. 2 ст. 258 ЦПК України свідчить про те, що питання про самовідвід може бути вирішено лише ухвалою суду, яка постановляється в нарадчій кімнаті.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, питання самовідводу (Том 3 а.с. 243,247,250,254) суддями Шевченківського районного суду м. Львова не були вирішені шляхом постановлення відповідних ухвал. Крім того, відсутні такі ухвали у Єдиному державному реєстрі судових рішень, що свідчить про те, що питання про самовідвід суддів у встановленому законом порядку не вирішено і відповідно, підстави для направлення матеріалів справи до іншого суду на даний час відсутні.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Сокуренко і Стригун проти України» зазначається, що термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За змістом ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, оскільки заяви про самовідвід суддів Шевченківського районного суду м. Львова не вирішено у встановленому законом порядку, а справа за правилами виключної підступності підсудна саме цьому суду, Личаківський районний суд м. Львова не може вважатись повноважним судом для її розгляду, а оскільки така обставина є безумовною підставою для скасування судового рішення, яким закінчується розгляд справи, матеріали такої справи належить повернути до Шевченківського районного суду м. Львова для прийняття до свого провадження та продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 31, 34, 40, 258, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий лицар» до ОСОБА_5, з участю третіх осіб ТзОВ "Бацевич", ТзОВ "Бурса-Львів", ТзОВ "Фіца", ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договору про спільну діяльність, третейської угоди, визнання недійсним рішення третейського суду, скасування права власності на нежитлову будівлю повернути в Шевченківський районний суд м. Львова для розгляду наявних в матеріалах справи заяв суддів про самовідвід у передбаченому ЦПК України порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.Я. Мармаш