Справа № 463/3660/15-ц
Провадження № 2/463/175/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Жовніра Г. Б.

з участю секретаря судового засідання - Прошляк В.-А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент - Банк» заборгованість у розмірі 15 695,13 грн. за кредитним договором №б/н від 05 лютого2008 року, яка складається з наступного: 1408,35 гривень - заборгованість за кредитом, 7043,20 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6020 заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 723,58 грн. штраф (процентна складова), судові витрати 243,60 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 лютого 2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Акцент - Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 13.07.2015 року має заборгованість в сумі 15695,13 грн.

Ухвалою суду від 13.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Згідно ухвали суду від 04.12.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом, а також подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Згідно скерованого суду відзиву на позовну заяву відповідач проти задоволення позову заперечує, вважає,що позивач звернувся в суд з пропуском позовної давності,оскільки він отримав кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки, строк дії картки закінчився в січні 2012 року, позивач звернувся в суд з позовом 31 січня 2015 року, відтак просить в задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 даної статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 05 лютого 2008 року між ПАТ «Акцент - Банк» та відповідачем укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З оглянутої в судовому засіданні копії заяви від 05.02.2008р. (а.с.10) вбачається, що відповідач, ознайомлений та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, та виражає свою згоду, що всі ці документи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до заяви відповідача та Умов та правил надання банківських послуг, позивач видав відповідачу кредитну картку з обумовленим лімітом кредитних коштів, а відтак, слід вважати встановленим, що позивач виконав свої зобовязання за договором, що також вбачається зі відзиву на позовну заяву,в якому відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Згідно з приписами положень ст.634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши заяву, прийняв пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Відповідно до п. 3.1 Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку,її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

В заяві відповідач поставив підпис, засвідчивши отримання ним 05.02.2008 кредитної картки (а.с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не належним чином виконує зобовязання (а.с.7-9).

Однак, суд звертає увагу на те,що загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обовязку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

На основі зазначених правових норм Верховного Суду під час розгляду цивільної справи № 444/9519/12 в постанові від 28.03.2018р. сформулювала правовий висновок про те, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.7-9), останній обов'язковий платіж за спірним договором відповідач здійснив 16.05.2008, тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме з 30.05.2008, за який відповідачем не було внесено грошових коштів. Крім того, відповідач вказує, що строк дії карки минув в січні 2012 року, що підтверджується копією картки (а.с.46), позивач звернувся в суд в липня 2015 року, тобто з пропуском позовної давності,позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що відповідачу продовжувався строк дії картки, а також про наявність обставин зупинення, переривання, чи досягнутої домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином враховуючи, що позов предявлено до суду поза межами строку позовної давності, а представник відповідача подав відповідну заяву про застосування наслідків спливу такого строку, в задоволенні позову належить відмовити.

Крім того, суд не приймає до уваги п.9.12 умов та правил надання банківських послуг, згідно яких договір діє до моменту належного виконання сторонами зобов'язань, оскільки визначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності не може бути застосований до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки між сторонами відсутній письмовий договір про збільшення позовної давності, що суперечить стмогам ч.1 ст.259 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом при розгляді справи №751/5977/17.

При розгляді даної справи Верховний Суд звернув увагу на те,що збільшення позовної давності потребувало дотримання сторонами встановленої законом письмової форми шляхом укладення відповідного договору, який боржник мав би підписати. За відсутності зазначеного, немає підстав вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності.

За таких обставин, оскільки позивачем заявлено позов після спливу позовної давності, у відповідності до вимог ч.5 ст.267 ЦПК України не наведено перед судом обґрунтованих доводів про поважність причин пропуску трирічного строку на звернення до суду, а також про наявність обставин зупинення, переривання, чи досягнутої домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності. Відмовляючи у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

Керуючись ст. 257, 259, 267, 634, 638 ЦК України, ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 лютого 2008 року у розмірі 15 695,13 грн (пятнадцять тисяч шістсот девяносто пять гривень тринадцать копійок).

Дата складання повного судового рішення 29.03.2019 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Повне найменування (імя) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», місцезнаходження: 49074, м.Дніпро, вул. Батумська, 11, .

Відповідач: ОСОБА_1, місце проживання: 79010, м. Львів, вул. Ніжинська, 28/5, РНОКПП НОМЕР_1.

Суддя: Жовнір Г. Б.