ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 723/2854/17

провадження № 22-ц/822/378/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І.Б., Половінкіної Н. Ю.

секретар Скрипка С.В.

з участю представника позивач ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», треті особи: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Скінтей Юлія Ігорівна, Приватне підприємство «Світвуд Україна», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», про припинення іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2019 року у складі судді Дедик Н. П.,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрінком» (далі - ПАТ «Укрінком»), у подальшому заміненого на Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «Українська інноваційна компанія»), про припинення іпотеки.

Зазначала, що 22 березня 2013 року між Приватним підприємством «Світвуд Україна» (далі - ПП «Світвуд Україна» та ПАТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрінком», укладено кредитний договір № 406, відповідно до умов якого ПП «Світвуд Україна» отримав 35000 доларів США зі сплатою процентів за ставкою 14,5% з кінцевим терміном повернення до 19 вересня 2014 року.

У рахунок забезпечення зобов'язань за кредитним договором 25 березня 2013 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та позивачем укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Скінтей Ю.І., предметом якого є нежитлова будівля (ангар) № АДРЕСА_1, загальною площею 1746 кв. м та земельна ділянка, площею 0,5631 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, що належать на праві власності ОСОБА_2 та на які нотаріусом накладено заборону на відчуження.

Рішенням Сторожинецького районного суду від 12 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрінбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за безпідставністю, при цьому судом в ході судового розгляду справи встановлено та не заперечувалось представником банку, що основне зобов'язання за кредитним договором виконано, а заборгованість, яку банк просив стягнути, в розмірі 43882 грн 84 коп. є неустойкою (пенею), яка не може бути збитком за своєю правовою природою.

Зазначала, що вона неодноразово зверталася до банку з вимогою про вчинення дій з виведення належного їй майна з іпотеки та зняття заборони відчуження, однак вказані звернення залишені відповідачем без реагування.

На звернення від 16 грудня 2016 року вона отримала лист від 23 лютого 2017 №378/01 за підписом голови правління ПАТ «Укрінком» з вимогою сплатити комісію на рахунок відповідача в сумі 10000 грн за вилучення та припинення іпотеки, що є протиправною вимогою, оскільки іпотечним договором не передбачено стягнення комісійної винагороди за припинення іпотеки.

На звернення до нотаріуса з листом про вчинення нотаріальні дії щодо зняття заборони відчуження предмета іпотеки та виключення запису з державного реєстру іпотек їй повідомлено, що підстав для припинення іпотеки немає.

Позивач просила визнати припиненим іпотечний договір від 25 березня 2013 року в зв'язку з виконанням основного зобов'язання; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про обтяження права власності щодо належного їй нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі (ангару) АДРЕСА_1 загальною площею 1746 кв. м та земельну ділянку, площею 0,5631 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області; скасувати заборону на відчуження вищезазначеного майна, виключивши з державного реєстру запис про обтяження нежитлової будівлі №44331 та запис про обтяження земельної ділянки №443661 від 25 березня 2013 року.

В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 24 листопада 2017 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПП «Світвуд Україна».

Ухвалою суду від 03 квітня 2018 року за клопотанням представника позивача та третьої особи ПП «Світвуд Україна» замінено первісного відповідача - ПАТ «Укрінком» на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Ухвалою суду від 26 квітня 2018 року за клопотанням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» ОСОБА_4 залучено до участі у справі Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції в ході розгляду справи встановлено та підтверджено представником банку, що основне зобов'язання за кредитним договором виконано.

Посилається на те, що неустойка, яка залишилась та в рахунок якої банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки, є видом забезпечення виконання зобов'язання та видом цивільно - правової відповідальності, а тому не є основним зобов'язанням за кредитним договором.

Вважає, що при ухваленні рішення судом помилково не взято до уваги, що відсутність заборгованості за кредитним договором підтверджується листом №378/01 від 23 лютого 2017 року за підписом голови правління ПАТ «Укрінком», в якому не міститься жодних застережень про наявність заборгованості за кредитом, а натомість наявна вимога сплатити комісію на рахунок відповідача в сумі 10000 грн за вилучення та припинення іпотеки.

Вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову, не врахувавши при цьому, що позичальником сплачено заборгованість за кредитом та відсотками, а іпотека за договором, яким забезпечувалось виконання кредитного договору, є припиненою як похідне зобов'язання.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення - без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором № 406 від 22 березня 2013 року, яке є основним зобов'язанням, залишається не виконаним, у зв'язку з чим відсутні правові підстави вважати припиненою іпотеку, укладену на забезпечення виконання цього договору та скасування обтяження у виді заборони на нерухоме майно.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

У справі встановлено, що 22 березня 2013 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПП «Світвуд Україна» укладено кредитний договір №406 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого відповідач отримав кредит з лімітом у розмірі 35000 доларів США зі сплатою процентів за ставкою 14,5% річних з кінцевим терміном повернення до 19 вересня 2014 року, що підтверджено копією кредитного договору (т.1, а.с. 13-17).

З метою забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_2 25 березня 2013 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку, належне їй нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (ангар) загальною площею 1746,60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Сторожинецького району Чернівецької області та земельну ділянку площею 0,5631 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області (т.1, а.с. 9-12).

Рішенням Сторожинецького районного суду від 12 березня 2016 року в справі №723/1781/15-ц за позовом ПАТ «Український інноваційний банк» в особі Чернівецького центрального відділення до ОСОБА_2, третя особа ПП -«Світвуд Україна», про звернення стягнення на предмет іпотеки в задоволенні позовних вимог ПАТ «Український інноваційний банк» відмовлено (т.1, а.с.18-20).

ОСОБА_2 зверталась з листами від 26 червня 2016 року та 17 вересня 2016 року до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк», а також до голови правління ПАТ «Укрінком» з листом від 16 грудня 2016 року, в яких просила у зв'язку із погашенням заборгованості направити їй та приватному нотаріусу Скінтей Ю.І. лист про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та зняття накладеної заборони відчуження належного їй нерухомого майна з метою проведення державної реєстрації (т.1, а.с.21-23).

23 лютого 2017 року від ПАТ «Укрінком» на адресу ПП «Світвуд Україна» надійшов лист, яким було повідомлено, що за вилучення та припинення іпотеки за іпотечним договором необхідно сплатити комісію в сумі 10000 грн (т.1, а.с. 24).

Листом від 22 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Скінтей Ю.І. про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та зняття накладеної заборони відчуження, належного їй нерухомого майна у зв'язку із погашенням заборгованості перед банком за кредитом ПП «Світвуд Україна», на що листом №65/01-16 від 13 березня 2017 нотаріус повідомила позивачу про те, що не має підстав виконати вищевказану дію, оскільки надане позивачем рішення Сторожинецького районного суду від 12 березня 2016 року не містить інформації про припинення договору іпотеки та зняття заборони відчуження об'єкту нерухомого майна (т.1, а.с. 25-26).

Відповідно до копій інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №100553946 та №100552030 від 17 жовтня 2017 року, нерухоме майно: нежитлова будівля (ангар) загальною площею 1746,60 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 Сторожинецького району Чернівецької області та земельна ділянка площею 0,5631 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, належні власнику ОСОБА_2, передані в іпотеку та на них зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно (т.1 ас. 27-30).

З іпотечного договору від 25 березня 2013 року, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру праві власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 17 жовтня 2017 року вбачається, що іпотекодержателем та обтяжувачем є ПАТ «Український інноваційний банк», .

З копії постанови правління Національного банку України №934 від 24 грудня 2015 року №934 вбачається, що ПАТ «Укрінбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних (т.1, а.с. 146).

Відповідно до копії постанови правління Національного банку України №180 від 22 березня 2016 року №180 було відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Укрінбанк» (т.1, а.с. 145).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи 05839888 значиться ПАТ «Українська інноваційна компанія» (т.1, а.с.72).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що у зв'язку зі сплатою основної заборгованості за кредитним договором від №406 від 22 березня 2013 року, наявні правові підстави для визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 25 березня 2013 року.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України установлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За приписами статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачені у статті 17 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

При цьому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке вчасно не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору.

Рішенням Сторожинецького районного суду від 12 березня 2016 року у справі №723/1781/15-ц встановлено, що позивачем частково сплачено заборгованість за кредитом, при цьому залишок заборгованості становить 43882 грн 84 коп., яка за структурою складає пеню за порушення строків сплати кредиту та процентів.

Відповідно до пункту 8.1 іпотечного договору від 25 березня 2013 року договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та за цим договором.

Позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів відповідача про існування вищевказаної заборгованості.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, правильно виходив із того, що банк після виконання рішення суду має певні грошові претензії до боржника, які позивач, як боржник за кредитним договором, не визнає, проте законних підстав вважати припиненою іпотеку не має відповідно до положень вищезазначених норм Цивільного кодексу України.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги правовий висновок, викладений у Постанові Верхового Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 362/4684/16-ц про те, що припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання припиненим договір іпотеки з тих підстав, що основне зобов'язання за кредитним договором не виконане.

Посилання заявника на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції помилково не взято до уваги, що відсутність заборгованості за кредитним договором в розмірі 43882 грн 84 коп. підтверджується листом №378/01 від 23 лютого 2017 року за підписом голови правління ПАТ «Укрінком», в якому наявна лише вимога сплатити комісію на рахунок відповідача в сумі 10000 грн за вилучення та припинення іпотеки, не заслуговує на увагу.

Як вбачається зі змісту цього листа, головою правління ПАТ «Укрінком» було повідомлено позивача лише про умови здійснення процедури вилучення та припинення іпотеки, проте не зазначено про відсутність вказаної заборгованості за кредитним договором від 22 березня 2013 року.

Заявник вважає, що оскільки пеня є видом цивільно-правової відповідальності та не належить до основних зобов'язань за кредитним договором, то наявність такої заборгованості не свідчить, що зобов'язання за іпотекою як похідне від основного не припинилося.

Такі доводи є безпідставними. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Отже, за рахунок предмета іпотеки забезпечується виконання основного зобов'язання, в т. ч. сплата пені як виду неустойки.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Водночас, крім викладених судом першої інстанції підстав для відмови у позові, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у постанові об'єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року в справі № 910/8117/17 за позовом ПАТ «Українська інноваційна компанія» до Приватного акціонерного товариства «Оболонь» (далі - ПрАТ «Оболонь») про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 травня 2007 № 14/07 про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії, укладеним між ПАТ «Укрінбанк», набувачем прав та обов'язків якого є позивач - ПАТ «Українська інноваційна компанія», з ПрАТ «Оболонь» об'єднана палата зробила наступні висновки.

Як реорганізація, так і ліквідація банку з ініціативи власників, а також внесення змін до статуту банку, відповідно до закону можливі лише після надання на це згоди Національним банком України.

При цьому зважаючи на положення Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема статтю 2 цього Закону, передача, прийняття майна банку, його коштів, прав та обов'язків правонаступникам є наслідком саме реорганізації банку, проведеної із дотриманням процедури, визначеної цим Законом.

Крім того, згідно зі статтею 46 Закону України «Про банки і банківську діяльність» правління банку зобов'язане протягом трьох робочих днів інформувати Національний банк України про наступні свої дії: звільнення керівника (керівників) банку та про кандидатуру на призначення на цю посаду; зміну юридичної адреси і місцезнаходження банку та його відокремлених підрозділів; припинення банківської діяльності.

Ураховуючи зазначені положення законодавства, за установлених судами обставин про здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ «Укрінбанк», зміни назви на ПАТ «Укрінком», а в подальшому на ПАТ «Українська інноваційна компанія», зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, висновок судів попередніх інстанцій про правонаступництво ПАТ «Укрінком» і ПАТ «Українська інноваційна компанія» ПАТ «Укрінбанк» без дотримання відповідної процедури є помилковим і таким, що не відповідає положенням чинного законодавства.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження переходу до ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав та обов'язків саме банківської установи - ПАТ «Укрінбанк» згідно із законодавчо встановленою процедурою. Водночас залишення позивачем у цьому випадку ідентифікаційного коду юридичної особи (05839888), який було присвоєно ПАТ «Укрінбанк», суперечить наведеному вище (т.2, а.с. 86-95).

Отже, в указаній справі встановлено, що до ПАТ «Українська інноваційна компанія» права та обов'язки саме банківської установи - ПАТ «Укрінбанк» згідно із законодавчо встановленою процедурою не перейшли.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником ПАТ «Укрінбанк», з яким позивачкою укладено договір іпотеки, то її вимоги саме до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про припинення іпотеки не можуть бути задоволені.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись частиною 1 статті 375, статтею 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 16 квітня 2019 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І.Б. Перепелюк

Н. Ю. Половінкіна