Ухвала

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 755/17572/18

провадження № 61-16795ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Гімназії № 191 імені П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва в особі директора - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Гімназії № 191 імені П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Гімназії № 191 імені П .Г . Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 працює вчителем англійської мови в гімназії № 191 з 2004 року. Наказ про прийняття на роботу та трудовий договір був укладений між нею та Управлінням освіти Дніпровського району. 16 жовтня 2018 року директором гімназії № 191 ОСОБА_3 було видано наказ № 91 про організацію пішохідної екскурсії «Київ - європейська столиця» для учнів 7 курсу 2 групи, що мала відбутися замість навчального процесу, в тому числі й уроків з англійської мови. Позивач зазначала, що зміна навчального процесу 16 жовтня 2018 року відбулась без попередження вчителів та виключно за рішенням директора гімназії. Про зміну в навчальному процесі було повідомлено о 12 год 10 хв 16 жовтня 2018 року перед початком 5 уроку. Заплановані заняття на 16 жовтня 2018 року мали бути відпрацьовані 23 та 24 жовтня на 8 уроці. У зв`язку з відсутністю навчального процесу, ОСОБА_2 залишила приміщення гімназії, про що повідомила голову комісії по трудовим спорам Ісаєвську І. Д. та була відсутня з 12 год 20 хв до 14 год 10 хв. 19 жовтня 2018 року директором гімназії було видано наказ № 286-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з оголошенням догани та позбавленням премій і заохочувальних виплат. Позивач вважає наказ незаконним, оскільки директор не є її роботодавцем, оскільки вона була прийнята на роботу та укладала трудовий договір з Управлінням освіти Дніпровського району. Крім того, зазначала, що в її діях відсутній дисциплінарний проступок, а також вина. При обранні такого виду стягнення як догана з позбавленням премії та заохочувальних виплат, не було враховано, що ніякої шкоди нікому не було завдано, в цей день позивач не була залучена до будь-яких освітніх заходів, зміна навчального процесу відбулася не за її ініціативою, а уроки, які були скасовані на підставі наказу директора, нею відпрацьовані 23 та 24 жовтня 2018 року.

Посилаючись на викладені обставини, та зважаючи на відсутність з її боку порушення правил трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку, просила позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано наказ № 286-к від 19 жовтня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 з позбавленням премії та заохочувальних виплат на період дисциплінарного стягнення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року залишено без змін.

У вересні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Гімназії № 191 імені П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в даній справі є немайнова вимога про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та

застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Гімназії № 191 імені П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва в особі директора - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Гімназії № 191 імені П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко