Головуючий суду 1 інстанції - Лизенко І.В.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 423/3619/18
Провадження № 22-ц/810/162/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Коротенка Є.В.

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - Харківський національний університет внутрішніх справ

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу

за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ

на ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року постановлену у складі судді Лизенко І.В.

у справі за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат пов'язаних з утриманням,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі ХНУВС) звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції з 18 серпня 2014 року. Наказом ХНУВС від 11 серпня 2014 року № 174 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ та зараховано курсантом ХНУВС з 18 серпня 2014 року та присвоєно звання «рядовий міліції». Наказом ХНУВС від 31 серпня 2015 року № 355 о/с відповідача переведено на наступний курс. Наказом ХНУВС від 13 травня 2016 року № 126 о/с відповідача відраховано зі складу курсантів та звільнено відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за п. 7 ч.1 ст. 77 (за власним бажанням). 01 вересня 2014 року між відповідачем, ХНУВС та УМВС України у Луганській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. 17 травня 2016 року між відповідачем та ХНУВС було укладено угоду про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у ХНУВС, але з моменту укладення до теперішнього часу відповідачем не було повернуто вказану суму витрат. Сума витрат згідно з розрахунком від 13.05.2016 року № 4/552 становить 28015,31 грн. Наведені розрахунки відповідачем не оскаржувалися протягом навчання, відповідач погодився з розрахунками, що підтверджується підписом у довідці - розрахунку. Станом на день звернення відповідач добровільно не відшкодував кошти пов'язані з його утриманням. У зв'язку з викладеним позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати пов'язані з утриманням, а саме грошові кошти в розмірі 28 015,31 грн. та судові витрати.

Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ХНУВС до ОСОБА_2 про стягнення витрат пов'язаних з утриманням, як таку, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Позивачу роз'яснено право звернення з цього спору з позовом до Луганського окружного адміністративного суду.

Не погодившись з вказаною ухвалою ХНУВС звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано, що в позовній заяві позивач посилався на угоду від 17 травня 2016 року про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у ХНУВС, між відповідачем та ХНУВС. Дана угода була укладена університетом без урахування публічно - правових відносин. Угоду від 17 травня 2016 року було укладено після звільнення відповідача з поліції. Відповідно до п. 2.3.6 Договору ОСОБА_2 взяв на себе обов'язок у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку. На адресу апеляційного суду надійшла заява від скаржника про розгляд справи за відсутності представника скаржника.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 11.08.2014 року № 174 о/с ОСОБА_2 було зараховано курсантом на 1-й курс навчання до ХНУВС з 18 серпня 2014 року та присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції» (а.с. 4).

01 вересня 2014 року між ХНУВС, Головним управлінням МВС України в Луганській області та ОСОБА_2 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ.

Згідно вказаного договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 договору, відшкодувати фактичні витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.

Наказом ХНУВС від 31 серпня 2015 року № 355 ОСОБА_2 переведено на 2 курс навчання, встановивши з 01 вересня 2015 року загальну суму витрат на утримання за навчальний 2015 рік 17514,50 грн. (а.с.5).

Наказом ХНУВС від 13 травня 2016 року № 126 о/с ОСОБА_2 відраховано та звільнено зі служби в національній поліції України за п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» за власним бажанням (а.с.6).

17 травня 2016 року між ХНУВС та ОСОБА_2 укладено угоду про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у ХНУВС, відповідно до якого відповідачу надається розстрочка у погашенні заборгованості по відшкодуванню витрат, пов'язаних з його утримання у ХНУВС строком до 24 місяців з дня підписання угоди.

Згідно довідки - розрахунку загальна сума для відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням становить 28 015, 31 грн. (а.с.10).

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Ч. 4 ст. 5 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, перебуваючи на публічній службі, під час навчання в Університеті був відрахований за власним бажанням.

Відповідно до п.3.1 договору від 01 вересня 2014 року, укладеного між ХНУВС, Головним управлінням МВС України в Луганській області та ОСОБА_2 підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця через небажання продовжувати навчання. Після звільнення зі служби в національній поліції з 13.05.2016 року відповідач не виконав вимоги, визначені п.3.6 вказаного вище договору, а саме не відшкодував фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі.

За таких обставин спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб'єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами 17 травня 2016 року було укладено угоду про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у ХНУВС і цю угоду укладено без урахування публічно-правових відносин, а саме після звільнення відповідача, оскільки предметом заявлених вимог є саме відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у ХНУВС під час проходження публічної служби і підставою для відшкодування таких витрат є порушення відповідачем умов договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2014 року.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд закриваючи провадження у вказаній справі у дійшов правильного висновку про поширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України судапеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Харківського національного університету внутрішніх справ на ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ на залишити без задоволення.

Ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді : В.А. Коновалова

Є.В. Коротенко