Справа № 444/334/19
Провадження № 2/444/689/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно бувшого колгоспного типу двору в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно бувшого колгоспного типу двору, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3, що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (акт. запис № 20) виданим Потелицькою сільською радою. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на день смерті майно. При житті батько склав заповіт, яким все належне йому майно заповів йому. Заповіт посвідчено Потелицькою сільською радою 13.05.2018 року. Такий не змінено і не скасовано. На день смерті батько мав право на нерухоме майно, а саме на житловий будинок в АДРЕСА_1, який, відповідно до виписки з погосподарської книги сільської ради, належав до колгоспного типу двору, головою якого була його мати - ОСОБА_4, членом двору її син ОСОБА_5, який доводився братом його батька. Право власності на майно двору зареєстровано в погосподарській книзі Потелицької сільської ради. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05. 1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже всі члени двору, головою якого була ОСОБА_4, мали рівне право на частки в майні двору по Ѕ частині кожний. Згідно технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 48.5 кв.м., житлова 19.9 кв.м., підсобна 28.6 кв.м.. Голова двору ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим Потелицькою сільською радою. Ще до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син - ОСОБА_5, що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 виданим Потелицькою сільською радою (акт. запис №16). Після смерті члена двору ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну йому частку в колгоспному двору, яку, як спадкоємець першої черги його мати ОСОБА_4 фактично прийняла, вступивши у володіння та управління майном, але не оформила, а після її смерті право на спадкування мав її син, батько позивача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті спадщину він також прийняв. Після смерті батька ОСОБА_3 він звернувся про спадкування до Рава-Руської державної нотаріальної контори де відкрито спадкову справу № 208/2018 однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із- за відсутності правовстановлюючого документу на будинок.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити.

Представник відповідача Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак останньою на адресу суду подано клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позову.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надіслав на адресу суду листа про розгляд справи у відсутності їх представника.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з'явилися, зважаючи на подані ними заяви.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Законом.

Дослідивши заявлені в матеріалах справи письмові докази, дослідивши та оцінивши письмові докази, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно бувшого колгоспного типу двору за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (акт. запис № 20) виданим Потелицькою сільською радою.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на день смерті майно. При житті батько склав заповіт, яким все належне йому майно заповів йому. Заповіт посвідчено Потелицькою сільською радою 13.05.2018 року. Такий не змінено і не скасовано. На день смерті його батько мав право на нерухоме майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 та яке успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і була головою колгоспного типу двору, членом двору значився ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що також стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_5. Право власності на майно двору зареєстровано в погосподарській книзі Потелицької сільської ради.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05. 1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже всі члени двору, головою якого була ОСОБА_4, мали рівне право на частки в майні двору по Ѕ частині кожний.

З технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ вбачається, що загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 48.5 кв.м., житлова 19.9 кв.м., підсобна 28.6 кв.м.

Голова двору ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим Потелицькою сільською радою.

Ще до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син - ОСОБА_5, що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 виданим Потелицькою сільською радою (акт. запис №16).

Після смерті члена двору ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну йому частку в колгоспному двору, яку, як спадкоємець першої черги його мати ОСОБА_4 фактично прийняла, вступивши у володіння та управління майном, але не оформила, а після її смерті право на спадкування мав її син, батько позивача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті спадщину він також прийняв.

Із заповіту посвідченого Потелицькою сільською радою 30.05.2018 року вбачається, що все майно яке належатиме йому на день смерті він заповів ОСОБА_1 - позивачу по справі.

Після смерті батька ОСОБА_3, позивач звернувся про спадкування до Рава-Руської державної нотаріальної контори де відкрито спадкову справу № 208/2018 однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок, що стверджено постановою нотаріуса від 04.01.2019 року.

Відповідно до ст. 1268 позивач є таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи чи оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 право власності на майно бувшого колгоспного типу двору в порядку спадкування за заповітом в АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 48.5 кв.м., житлова 19.9 кв.м., підсобна 28.6 кв.м. з господарськими будівлями, яке успадковано ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення суду виготовлено 17.04.2019 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.