Справа № 482/2310/18
Номер провадження 2/482/222/2019
21 травня 2019 року м.Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді Баранкевич В.О.,
за участю секретаря Андрусенко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
21 травня 2019року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням.
Позивач вказує, що з 2007року він є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .
Попередній власник житлового будинку не зняв з реєстрації відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які зареєстравні але не проживають у вищевказаному будинку з 2006року
Позивач вказує, що реєстрація вищевказаних осіб у належному йому будинку, заважає отримувати субсидію у розмірі, що відповідає фактичній кількості проживаючих у будинку осіб.
Посилаючись на вищевикладене позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.
Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у загальному порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13859916 від 13.13.2007року та рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області №2-162/2007 від 06.02.2007року.
Окрім самого ОСОБА_1 у вищевказаному будинку з 10.07.2003року, як наймачі житлового приміщення, зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №374 від 02.11.2018року.
Відповідачі не проживають у вищевказаному будинку з жовтня 2006року, що підтверджується вищевказаною довідкою Новошмідтівської сільської ради, актом обстеження за фактом проживання від 05.09.2018року складеним комісією у складі депутатів Новошмідтівської сільської ради та сусідів позивача, а також довідками Киселівської сільської ради Снігурівського арену Миколаївської області №755/02, 756/02, №757/02, №758/02 від 17.12.2019року, згідно яких відповідачі фактично проживають за адресою АДРЕСА_1 .
З наведеного видно, що відповідачі зареєстровані, але фактично не проживають у будинку за адресою АДРЕСА_1 , з жовтня 2006року.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
За приписами ст. ст. 12 ,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, що встановлено ст. 379 ЦК України.
Положеннями ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст. 29 ЦК України).
Згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі на протязі більш ніж півроку не проживають в будинку, який належить позивачу, участі в його утриманні та сплаті комунальних платежів не приймають то позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Керуючись ст. ст. 7,10,89,258,259,263-265, 279, 280, 281 ЦПК України, на підставі ст. 72, Житлового кодексу України, ч.2 ст. 405 ЦК України суд , -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , з кожного, на користь ОСОБА_1 по 176(сто сімдесят шість)грн. 20 коп. судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: Баранкевич В.О.