Справа № 462/7060/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

заявників ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

08.11.2018 року заявники звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що перебувають в зареєструваному шлюбі з 01.06.2010 року, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначили, що спільне життя у них не склалося, через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Вважають, що за цих обставин нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, тому, за спільною згодою, вирішили звернутися до суду із заявою про розірвання шлюбу. Окрім цього, зазначають, що ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання сина та розміру аліментів. Будь-якого спору стосовно майна або інших питань між ними не виникає.

В судовому засіданні заявники заяву підтримали, покликаючись на мотиви такої, просять заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 червня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 898 (а.с. 4), в якому мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 04.02.2014 р. серії І-СГ №404040 (а.с. 7).

Також встановлено, що заявники проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили фактичні шлюбні відносини. Сімя припинила своє існування остаточно, поновлення шлюбних відносин є неможливим. Майновий спір не заявлявся.

Крім того, 11 вересня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір про сплату аліментів на утримання малолітнього сина, який нотаріально посвідчений (а.с.8). Відповідно до умов цього договору батьки домовилися, зокрема, про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та порядок його утримання.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, категоричної позиції заявників щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 293 ЦПК України, керуючись ст. ст. 109, 112 Сімейного Кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 (до шлюбу Євочка) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 01 червня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 898.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 04 лютого 2019 року

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз