Єдиний унікальний номер: 378/335/19
Провадження № 2/378/109/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2019 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

прокурора: Клименко А.Ю.,

представника Розумницької сільської

ради Ставищенського району: Яричівської Л.О.,

представника відповідача-

Ставищенської РДА: Василюка В.М.,

представника відповідачів -

ОСОБА_4 та ОСОБА_5: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним розпорядження та витребування з незаконного володіння земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області посилаючись на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000137 встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельних ділянок по 2,0000 га кожному для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області. Розпорядженням Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №845 від 30.10.2008 р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації земельних ділянок передбачених до передачі у власність громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області» надано дозвіл на розробку технічної документації земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель резервного фонду сільськогосподарського призначення на території Розумницької сільської ради Ставищенського району ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 2,0000 га кожному. У подальшому, розпорядженням Ставищенської РДА №966 від 11.12.2008 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради та передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га та ОСОБА_7 - з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га. На підставі зазначеного розпорядження від 11.12.2008 р., видано державні акти на право власності на вказані земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства: ОСОБА_6 - державний акт серія НОМЕР_2 від 15.01.2009 р.; ОСОБА_7 - державний акт серія НОМЕР_3 від 15.01.2009 р., які розташовані в с. Розумниця Ставищенського району Київської області. Дані державні акти 15.01.2009 року зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі. У подальшому, відділом державної реєстрації Ставищенської РДА у Київській області: 18.05.2017 р. за індексними номерами 35238619 , 35239171 здійснено записи про державну реєстрацію права власності на дані спірні земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 1,9998 га, 1,9999 га за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідно. Згідно інформації Лисянської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Міністерства юстиції України №2331/01-16 від 28.11.2018р., ОСОБА_6 , 1928 року народження , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла та було заведено спадкову справу №259/2018. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: Київська область Ставищенський район Розумницька сільська рада, видано 03.10.2018р. за реєстровим №1575 на сина - ОСОБА_4 . За даними Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області Міністерства юстиції України №962/01-16 від 20.12.2018р., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,9998 га кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: Київська область Ставищенський район Розумницька сільська рада, видано 13.11.2018р. на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно відомостей відділу у Ставищенському районі міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру в Київській області №10-10-0.36-254/117-17 від 20.09.17р., вартість земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_1 станом на 01.01.2008 року становить 99448,53 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації, тому сума позову становить 2*99 448,53 = 198 897,06 грн.. Спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту с. Розумниця і відносяться (до передачі у приватну власність) у 2008 році до земель комунальної власності. Згідно листа Розумницької сільської ради №02-26/73 від 13.03.2018р. та листа Ставищенської районної державної адміністрації №05-20/251 від 28.02.2018р., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є працівниками чи пенсіонерами державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території Розумницької сільської ради, а також не проживають на її території. Ні Ставищенською РДА, ні Розумницькою сільською радою розпорядження (рішення) про розмежування земель державної та комунальної власності в межах населених пунктів та за межами населених пунктів станом на 2008 рік не приймалось, що було встановлено рішенням Ставищенського районного суду від 04.12.2018 року у справі №378/667/18, яке набрало законної сили. В зв`язку з цим, Ставищенська РДА не була уповноважена видавати розпорядження про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а тому спірні земельні ділянки надані у власність вищезазначеним особам всупереч ст. ст. 116, 122 ЗК України (в редакції станом на 14.10.2008 року). Відтак розпорядження Ставищенської РДА від 11.12.2008 року №966 не відповідає вимогам земельного законодавства. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності на земельні ділянки зареєстровано в установленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення відповідно до ст. 16 ЦК України можливо лише шляхом визнання недійсним та скасування розпорядження Ставищенської РДА №966 від 11.12.2008р., визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку серій НОМЕР_2 , НОМЕР_9 від 15.01.2009 року та витребування з незаконного володіння спірних земельних ділянок. Розумницька сільська рада у правовідносинах, що виникають з приводу розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення комунальної власності, діє як орган, через який держава реалізує свої повноваження власника земельних ділянок, і тому підставою представництва інтересів сільської ради в суді є порушення інтересів держави, через позбавлення її прав власника по відношенню до належних йому земельних ділянок. Розумницькою сільською радою, як органом уповноваженим розпоряджатися спірними земельними ділянками, жодних заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави у сфері земельних відносин та повернення незаконно переданих земельних ділянок вжито не було, у зв`язку з чим вказане правопорушення чинного законодавства на даний час не усунуто. Враховуючи, що земля перебуває під особливою охороною держави, а передача її у власність регламентується нормами законодавства України, які в даному випадку порушені, тому прокурор звертається з позовом в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області, як органу уповноваженого державою на розпорядження землями сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території с. Розумниця.

Прокурор просить суд: визнати недійсним розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №966 від 11.12.2008 р. "Про надання у власність земельних ділянок громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району" в частині надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_7 , ОСОБА_6 площею по 2,0000 га кожному; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області земельні ділянки площею 2,0000 га кожна з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , загальною вартістю 198897,06 грн., які розташовані на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області, а також стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір в сумі 4904,46 грн..

Прокурор Клименко А.Ю. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, позов просить задовольнити. Додатково до суду направила відповідь на відзив на позовну заяву представника відповідачів ОСОБА_3 , в якому спростувала обгрунтування останнього щодо відмови у задоволенні позовних вимог (а. с. 138-142).

Представник Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області Яричівська Л.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Додатково зазначила, що спірні земельні ділянки належать Розумницькій сільській раді, їх незаконно надала ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Ставищенська райдержадміністрація без участі та відому сільської ради. До 2017 року спірні земельні ділянки фактично не використовувались.

Представник відповідача - Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Василюк В. М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, суду пояснив, що Ставищенська райдержадміністрація не мала права розпоряджатись землями комунальної власності Розумницької сільської ради, чим порушила вимоги ст. 122 Земельного кодексу України в редакції 2008 року, вийшовши за межі своїх повноважень. До спірних земельних ділянок райдержадміністрація не повинна була мати ніякого відношення. В листі до суду від 12.04.2019 року №05-20/709 Ставищенською райдержадміністрацією позовні вимоги визнано (а. с. 101).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час його проведення повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги в інтересах даних відповідачів не визнав. В обґрунтування своєї позиції направив до суду відзив на позовну заяву (а. с. 121-124) та заперечення (а. с. 156-157), в яких зазначив, що не можна погодитися з твердженням позивача про виявлення прокурором порушень земельного законодавства під час здійснення перевірки 30.06.2017 року та відповідно початок перебігу позовної давності з цього дня. Рішенням Ставищенського районного суду від 04.12.2018 року по справі №378/667/18 не встановлено початку перебігу позовної давності для позивача. Суд не з`ясував, коли саме позивач довідався або міг довідатися про порушення його права. Позивач мав можливість дізнатись у жовтні-грудні 2008 року про існування зазначених розпоряджень, виконуючи покладений на нього законом обов`язок з проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, в тому числі розпорядження №845 від 30.10.2008 року та №966 від 11.12.2008 року надавалися на перевірку в порядку нагляду прокурору Ставищенського району Київської області. Саме з цього часу для прокурора розпочався перебіг строку позовної давності для оскарження вищевказаних розпоряджень. Застосування частини четвертої статті 268 ЦК України до вказаних вимог наразі є безпідставним, оскільки її припис не діє з 2012 року відповідно до Закону України № 4176-VI від 20 грудня 2011 року. В разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідалася або могла довідатися особа, право якої порушене, чи прокурор, уповноважений звернутися до суду в інтересах держави за захистом такого права, якщо прокурор довідався чи міг довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, раніше, ніж особа, право якої порушене (п. 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц). Право власності на земельні ділянки у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виникло з моменту отримання правовстановлюючих документів та їх державної реєстрації в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, тобто з 15 січня 2009 року. Державні акти на право власності на земельні ділянки містять підписи, як голови Ставищенської районної державної адміністрації, так і начальника Ставищенського районного відділу земельних ресурсів. Саме з 15 січня 2009 року, в територіальної громади села Розумниця в особі Розумницької сільської ради Ставищенського району виникло право на позов до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (спадкодавців відповідачів). Жодних об`єктивних, непереборних труднощів у територіальної громади в особі Розумницької сільської ради в отриманні інформації про стан її майнових прав чи їх порушення не було. В Розумницької сільської ради з 15 січня 2009 року була можливість реалізувати це право і у примусовому порядку. Жодні відомості щодо прав територіальної громади села Розумниця Ставищенського району Київської області від Розумницької сільської ради не приховувалися. Позивач з січня 2013 року мав можливість користування відомостями Державного земельного кадастру для пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування відомостей, оприлюднених на офіційному веб-сайті Держземагентства України, в тому числі щодо земель Розумницької сільської ради. Враховуючи, що прокурор звернувся до суду про захист інтересів територіальної громади в особі Розумницької сільської ради, приписи закону про початок перебігу позовної давності поширюються і на це звернення. На віндикаційні позови держави та територіальних громад в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно поширюється загальна позовна давність (ст. 257 ЦК України). Висновок позивача про необхідність для отримання у власність (приватизації) земельної ділянки бути жителем населеного пункту, суперечить п. «в» ч. 3 статті 116 ЗК України, яка таких обмежень не містить. Володіння відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельними ділянками є законним. Вони є добросовісними набувачами спірних земельних ділянок. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №845 від 30.10.2008 р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації земельних ділянок передбачених до передачі у власність громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області» надано дозвіл на розробку технічної документації земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель резервного фонду сільськогосподарського призначення на території Розумницької сільської ради Ставищенського району, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_6 по 2,000 га кожному. Розпорядженням Ставищенської РДА №966 від 11.12.2008 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради та передано у власність, зокрема ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га, ОСОБА_6 - з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га (а. с. 23-25).

На підставі зазначеного розпорядження від 11.12.2008 р., видано державні акти на право власності на вказані земельні ділянки: ОСОБА_7 - державний акт серія НОМЕР_3 від 15.01.2009 р.; ОСОБА_6 - державний акт серія НОМЕР_2 від 15.01.2009 р. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Розумниця Ставищенського району Київської області. Дані державні акти 15.01.2009 року зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі. У подальшому, відділом державної реєстрації Ставищенської РДА у Київській області: 18.05.2017 р. за індексними номерами 35238619 , 35239171 здійснено записи про державну реєстрацію права власності на дані спірні земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 1,9998 га за ОСОБА_7 та площею 1,9999 га за ОСОБА_6 відповідно (а. с. 26-27, 31-38, 39-43).

Прокурором самостійно виявлено кримінальне правопорушення щодо незаконної передачі земельних ділянок, в т. ч. спірних та внесено відомості до ЄРДР 30.06.2017 року за ст. 364 ч. 1 КК України (а. с. 28).

Згідно відомостей відділу у Ставищенському районі міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах ГУ Держгеокадастру в Київській області №10-10-0.36-254/117-17 від 20.09.17р., вартість земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_1 станом на 01.01.2008 року становить 99448,53 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації (а. с. 44).

Із змісту листів відділу у Ставищенському районі ГУ Держгекадастру у Київській області від 11.07.2017 року №148/117-17, Розумницької сільської ради №02-26/164 від 05.07.2017 року, №02-26/73 від 13.03.18р. та Ставищенської районної державної адміністрації №05-20/251 від 28.02.18р., №05-20/1503 від 31.10.2017 року вбачається, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту с. Розумниця і відносяться (до передачі у приватну власність у 2008 році) до земель комунальної власності. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 не звертались до Розумницької сільської ради про надання їм земельних ділянок, вони не є працівниками чи пенсіонерами державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території Розумницької сільської ради, а також не проживають на її території. Ні Ставищенською РДА, ні Розумницькою сільською радою розпорядження (рішення) про розмежування земель державної та комунальної власності в межах населених пунктів та за їх межами станом на 2008 рік не приймались. До видачі оспорюваного розпорядження Ставищенської РДА у вказаних осіб земельні ділянки, які передані їм у власність, не перебували у їх користуванні. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 не входили до категорії осіб, наділених правом на отримання безоплатно земельних ділянок на території Розумницької сільської ради (а. с. 29, 45, 46, 52, 58, 59).

Згідно листів Ставищенської райдержадміністрації від 12.05.2017 року, відділу у Ставищенському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області від 07.07.2017 року №169/117-17, висновку та проекту формування території і встановлення меж Розумницької сільської ради, викопіювання з публічної кадастрової карти виготовленого ФОП ОСОБА_10 - інженером землевпорядником, викопіювання із проекту формування території та встановлення меж Розумницької сільської ради, витягів з публічної кадастрової карти України, схеми економіко-планувального зонування, копії висновку державної експертизи землевпорядної документації від 14.07.2017 року №960-17, копії витягу з Державного земельного кадастру про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць, копії графічного зображення меж території адміністративно-територіальної одиниці на картографічній основі Державного земельного кадастру, копії технічної документації з нормативної грошової оцінки земель с. Розумниця, спірні земельні ділянки знаходяться на території Розумницької сільської ради, тобто в межах населеного пункту села Розумниця Ставищенського району Київської області (а. с. 30, 39, 47-51, 53-57, 61-74).

Рішенням Ставищенського районного суду по справі ЄУН 378/667/18, провадження №2/378/204/18 від 04.12.2018 року, яке набрало законної сили 09 січня 2019 року, визнано недійсним розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №966 від 11.12.2008 р. "Про надання у власність земельних ділянок громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району" в частині надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_11 , ОСОБА_12 площею по 2,0000 га кожному; визнано недійсними: виданий ОСОБА_12 державний акт серія НОМЕР_5 від 15.01.2009 р. на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства; виданий ОСОБА_11 державний акт серія НОМЕР_6 від 15.01.2009 р. на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_14 на користь Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області земельні ділянки площею 2,0000 га кожна з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , які розташовані на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області. Вищевказаним рішенням суду встановлено, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах с. Розумниця Ставищенського району, перебували у комунальній власності та на момент прийняття розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 11.12.2008 №966, рішення (розпорядження) про розмежування земель державної та комунальної власності в межах населених пунктів та за їх межами не приймалось (а. с. 144-147).

Згідно інформації Лисянської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Черкаській області МЮ України №2331/01-16 від 28.11.18р., ОСОБА_6 , 1928 року народження , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла та було заведено спадкову справу №259/2018. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: Київська область Ставищенський район Розумницька сільська рада, видано 03.10.2018р. за реєстровим №1575 на сина - ОСОБА_4 . Відповідно до листа Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області МЮ України №962/01-16 від 20.12.2018р., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,9998 га кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: Київська область Ставищенський район Розумницька сільська рада, видано 13.11.2018р. на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 75-76).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст. 14 Основного Закону вказано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з вимогами ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 ЗК України (в редакції станом на 14.10.2008) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 122 ЗК України (в редакції станом на 14.10.2008р.) встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, в тому числі й для сільськогосподарського використання.

Відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995р. установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Таким чином, землі резервного фонду передані у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які не були членами місцевого сільськогосподарського підприємства і не проживають в селі Розумниця, тобто не відносяться до соціальної сфери села. Більше того, вони не є працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, а також пенсіонерами з їх числа розташованих на території Розумницької сільської ради. Спірні земельні ділянки до передачі їх у власність вказаним особам ніколи не перебували у користуванні цих осіб (а. с. 52, 58, 59).

Встановлено, що ні Ставищенською РДА, ні Розумницькою сільською радою розпорядження (рішення) про розмежування земель державної та комунальної власності в межах населених пунктів та за їх межами станом на 2008 рік не приймались, що підтверджується листом Розумницької сільської ради №02-26/73 від 13.03.2018р. та листом Ставищенської РДА №05-20/251 від 28.02.2018р. (а. с. 58-59). Спірні земельні ділянки до моменту їх передання у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у комунальній власності та в межах Розумницької сільської ради, що підтверджується листом відділу у Ставищенському районі ГУ Держгекадастру у Київській області від 11.07.2017 року №148/117-17 (а. с. 45). Останні в установленому законом порядку не звертались до сільської ради про отримання земельних ділянок у власність (а. с. 52). У зв`язку з цим, суд вважає, що Ставищенська РДА всупереч ст. ст. 116, 118, 122 ЗК України (в редакції станом на 14.10.2008р.) вийшла за межі своїх повноважень щодо надання у власність спірних земельних ділянок вказаним особам.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема для визнання недійсними рішень органів державної влади про надання (передачу) земельних ділянок громадянам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За ч. 3 ст. 388 цього Кодексу якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону державний реєстратор прав на нерухоме майно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 видано державні акти на право власності на спірні земельні ділянки на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №966 від 11.12.2008 р., які зареєстровано 15.01.2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, та 18.05.2017 року відділом державної реєстрації Ставищенської державної адміністрації Київської області здійснено записи про державну реєстрацію права власності на дані земельні ділянки за вказаними особами (а. с. 26-27, 31-38, 39-43).

Згідно із ст. ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності Українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо.

У постанові від 22 травня 2013 року (справа №6-33цс13) Верховний Суд України зазначив, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

У постановах від 20 травня (справа №6-216цс15) та 3 червня (справи №205цс15, №6-412цс15, №6-217цс15) 2015 року Верховний Суд України дійшов висновку про те, що оскільки норми земельного законодавства встановлювали нерозривний зв`язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов`язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то позовні вимоги про визнання недійсним державного акта, виданого на підставі недійсного рішення органу місцевого самоврядування, підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що зазначене розпорядження Ставищенської райдержадміністрації слід визнати недійсним, оскільки спірні земельні ділянки, які перебували у комунальній власності Розумницької сільської ради, вибули з власності громади на підставі незаконних рішень органу виконавчої влади, що призвело до безпідставної видачі державних актів на право власності на спірні земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ..

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема: прийняття спадщини.

Як встановлено вище, в результаті смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спірні земельні ділянки у спадщину отримали їх спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно, які є відповідачами по справі, що підтверджується інформаційними листами Лисянської та Суворовської державних нотаріальних контор. В зв`язку з цим, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 видані свідоцтва про право на спадщину за законом та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію їх права власності на отримані у спадщину земельні ділянки (а. с. 31-38, 75- 76).

Прокурор просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спірних земельних ділянок на користь Розумницької сільської ради, отриманих ними у спадщину. Наявність чинних державних актів про право власності на спірні земельні ділянки виданих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , свідоцтв про право на спадщину, за якими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали у власність ці земельні ділянки та реєстрації їх права власності на спірні земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, у подальшому може ускладнити і навіть унеможливити виконання рішення суду в частині витребування з незаконного володіння спірних земельних ділянок. Відтак суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спірних земельних ділянок на користь Розумницької сільської ради слід відмовити.

Вищевикладені порушення Конституції та Законів України у сфері земельних відносин та порушення принципів земельного законодавства, закріплених у ст. 5 ЗК України, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дають вмотивовані підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення позову.

Згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Встановлено, що 26.02.2019 року Білоцерківською місцевою прокуратурою направлено лист до Розумницької сільської ради з повідомленням про те, що прокуратурою буде здійснено представництво інтересів держави в особі вказаної сільської ради щодо визнання недійсним розпорядження та витребування з незаконного володіння земельних ділянок (а. с. 22).

Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 р. поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Пункт 4 вказаного рішення Конституційного Суду України передбачає, що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. В даному випадку порушуються інтереси держави, оскільки незаконне прийняття оскаржуваного розпорядження суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 ЗК України.

У практиці ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «Еast/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Враховуючи, що Розумницькою сільською радою не вживаються заходи щодо усунення порушень законодавства в сфері земельних відносин, а це безумовно становить вагомий суспільний інтерес, а відтак прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради обґрунтовано.

У відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - ОСОБА_3 просить відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв`язку із закінченням строків позовної давності (а. с. 121-124).

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14 судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулась до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

За правилами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Встановлено, що згідно листів-повідомлень Розумницької сільської ради (а. с. 52, 59) ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за життя не були жителями с. Розумниця, заяв про надання земельних ділянок в користування чи власність до сільської ради вони не подавали. Протягом 2005 - 2017 років Розумницькою сільською радою рішень про надання вказаним особам земельних ділянок не приймалось. Зазначені обставини вказують на те, що Ставищенською РДА розпорядження №966 від 11.12.2008 р. про надання у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спірних земельних ділянок в адміністративних межах с. Розумниця видане без погодження та відому Розумницької сільської ради. Представник Розумницької сільської ради Яричівська Л.О., яка працює землевпорядником в даній сільській раді в судовому засіданні зазначила, що спірні земельні ділянки належать Розумницькій сільській раді і до 2017 року вони фактично не використовувались.

Прокурором самостійно виявлено кримінальне правопорушення щодо незаконної передачі земельних ділянок в адміністративних межах Розумницької сільської ради та внесено відомості до ЄРДР 30.06.2017 року за ст. 364 ч. 1 КК України (а. с. 28). За таких обставин, суд вважає, що саме з цієї дати починається перебіг позовної давності. Відтак клопотання у відзиві на позовну заяву представника відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про відмову в задоволенні позовних вимог, в зв`язку із закінченням строків позовної давності є необґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора слід задовольнити частково, відмовивши у задоволенні позовної вимоги, а саме: у витребуванні на користь Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області земельних ділянок з незаконного володіння ОСОБА_5 площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та ОСОБА_4 площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною вартістю 198897,06 грн., які розташовані на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, вчиняти будь-які інші правочини стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , які розташовані в селі Розумниця Ставищенського району Київської області (а. с. 83-84). Враховуючи вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що слід скасувати вказаний захід забезпечення позову.

Прокуратурою Київської області згідно платіжного доручення №261 від 12.02.2019 року сплачено судовий збір в сумі 4904,46 грн. (а. с. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачів на користь прокуратури Київської області слід стягнути частково судовий збір (половину розміру), а саме в сумі 2452,23 грн.. Тобто 2452,23 грн. : 3 = 817,41 грн., з кожного.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 13, 14, 19, 143, 145 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 11, 15, 16, 21, 167, 169, 203, 228, 257, 261, 267, 317, 319, 321, 330, 387, 388, 393 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 12, 21, 25, 78, 80, 81, 83, 116, 118, 121, 122, 123, 125, 126, 140, 152, 155, 188, 189 ЗК України, ст. ст. 2, 3, 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 р., п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям №720/95 від 08.08.1995 року, ст. ст. 4, 10, 12, 56, 81, 82, 141, 158, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №966 від 11.12.2008 р. "Про надання у власність земельних ділянок громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району" в частині надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_7 , ОСОБА_6 площею по 2,0000 га кожному.

Скасувати заборону ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, вчиняти будь-які інші правочини стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , які розташовані в селі Розумниця Ставищенського району Київської області.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний НОМЕР_7 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 ) на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бульвар Л. Українки, 27/2, отримувач: прокуратура Київської області, , банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172, рахунок отримувача 5641) судовий збір в сумі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 41 копійка.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний НОМЕР_8 , зареєстрованої в АДРЕСА_4 ) на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бульвар Л. Українки, 27/2, отримувач: прокуратура Київської області, , банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172, рахунок отримувача 5641) судовий збір в сумі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 41 копійка.

Стягнути із Ставищенської районної державної адміністрації Київської області (, смт. Ставище вул. Цимбала Сергія, 35/1, п/і 09400) на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бульвар Л. Українки, 27/2, отримувач: прокуратура Київської області, , банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172, рахунок отримувача 5641) судовий збір в сумі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 41 копійка.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2019 року.

Суддя Р. В. Гуртовенко