П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Київ

Справа № 22-1675 Головуючий у 1-й інстанції: Волошин В. О.

Унікальний №761/39565/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Борисової О. В.

ГаращенкаД. Р.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЕК ТРАНС" на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у справі за заявою Акціонерного товариства " РН- Транс" про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації, ухваленого 20 квітня 2017 року у справі № 57/2016 за позовом Акціонерного товариства "РН-Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЕК ТРАНС" про стягнення грошових коштів,-

у с т а н о в и л а :

В листопаді 2017 року заявник АТ "РН-Транс" звернувся до суду із заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, відповідно до якої просив суд: надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті РФ (м. Москва) від 20 квітня 2017 року по справі № 57/2016 за позовом АТ "РН-Транс" до ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" про стягнення грошових коштів; видати виконавчий лист про стягнення з ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" на користь АТ "РН-Транс" заборгованості у розмірі 1584612, 47 дол. США та 2463091, 11 російських рублів на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Свою заяву про надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 20 квітня 2017 року заявник обґрунтовував тим, що 31 грудня 2014 року між сторонами було укладено договір транспортної експедиції №4350014/1261Д. Разом з тим, у зв'язку з невиконанням боржником ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" своїх зобов'язань за вищевказаним договором, рішенням МКАС при ТПП РФ від 20 квітня 2017 року позов АТ "РН-Транс" до ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" арбітражний суд задовольнив позовні вимоги АТ "РН-Транс" про стягнення грошових коштів з ТОВ "ІТЕК-ТРАНС".

Однак, враховуючи ту обставину, що вищевказане рішення МКАС при ТПП РФ, яке набрало законної сили, боржником добровільно не виконується, заявник, посилаючись на положення: Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"; Конвенції ООН про визнання і приведення у виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року; Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22 січня 1993 року, звернувся до суду з даною заявою.

Шевченківський районний суд м. Києва ухвалою від 19 жовтня 2018 року заяву задовольнив.

Суд визнав рішення Міжнародного комерційногоарбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 20 квітня 2017року в справі № 57/2016 за позовом АТ "РН-Транс" до ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" про стягнення грошових коштів та надав дозвіл на його примусове виконання - стягнення з ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" на користь АТ "РН- Транс" 1 584 612, 47 доларів США; 2 463 091, 11 російських рублів на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Суд видав виконавчий лист про стягнення з ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" на користь АТ "РН-Транс" 1 584 612, 47 доларів США; 2 463 091, 11 російських рублів на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Судом вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" через свого представника, адвоката Цихмейструк О. В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви АТ "РН-Транс" відмовити (а.с.157-163).

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ "РН-Транс", адвокат Джунь С. В., заперечував проти її задоволення та вказав, що викладені у апеляційній скарзі обставини не відповідають фактичним обставинам справи, а з її змісту не випливає жодної підстави, визначеної ЦПК України та Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж", для відмови у визнанні та виконанні рішення МКАС (а.с.223-225).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника ТОВ "ІТЕК ТРАНС", адвоката Цихмейструк О. В., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити; представника АТ "РН-Транс", адвоката Сухова М. М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При постановленні судового рішення про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 20 квітня 2017 року в справі № 57/2016 районний суд виходив з такого. Арбітражна угода не визнана недійсною; боржника було належним чином сповіщено про призначення арбітра та про арбітражний розгляд; рішення не суперечить арбітражній угоді; склад міжнародного комерційного арбітражу та арбітражна процедура відповідали угоді між сторонами; рішення вже стало обов'язковим для сторін, не було скасоване та його виконання не зупинене судом. При цьому судом першої інстанції також не встановлено, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У свої апеляційній скарзі представник боржника посилається на те, що заявником не були додані до заяви відповідні документи, передбачені міжнародними договорам, а саме: виконавчий лист та справжню арбітражну угоду або належним чином завірену її копію. При цьому, представник ТОВ ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" посилається на положення ст. 8 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, підписаної в м. Києві 20 березня 1992 р. урядами держав-учасниць СНД, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992р. № 2889-ХІІ (далі - Київська угода).

Апеляційний суд відхиляє наведені доводи виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.474 ЦПК України, рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ст.1 Київської угоди ця Угода регулює питання вирішення справ, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними.

Відповідно до ч.1 ст.1 Конвенції про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, укладеної у м. Нью-Йорку в 1958 р. (далі - Нью-йоркська Конвенція), Дана Конвенція вона застосовується щодо визнання й виконання арбітражних рішень, постановлених на території іншої держави, ніж держава, де запитуються їх визнання й виконання, за спорами, сторонами в яких можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Вона застосовується також щодо арбітражних рішень, які не вважаються внутрішніми рішеннями у тій державі, де запитуються їх визнання й виконання.

З огляду на викладене, при вирішенні питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС застосовуються положення Нью-йоркської Конвенції.

Відповідно до змісту ч.1 ст.5 Нью-йоркської Конвенції, для визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, сторона, яка порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також оригінал арбітражної угоди або належним чином засвідчену її копію.

Аналогічні положення передбачені ст.35 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

Отже відсутність виконавчого документа при зверненні до суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС не може бути підставою для відмови у задоволенні такої заяви.

При цьому, звертаючись до суду із заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ (м. Москва) від 20 квітня 2017 року по справі № 57/2016, заявник АТ "РН-Транс" порушив питання про видачу виконавчого листа, що свідчить про відсутність виконавчого документа, виданого на примусове виконання указаного арбітражного рішення.

Крім того, представник ТОВ "ІТЕК-ТРАНС" зазначає, що представником заявника до суду була подана копія договору, який містить арбітражну угоду, посвідчений його підписом, однак належним чином засвідчена копія не може вважатись засвідченою, якщо вона засвідчена підписом, зразок якого не визначений в довіреності.

Указані твердження є безпідставними, оскільки наявна в матеріалах справи копія договору транспортної експедиції №4350014/1261Д від 31 грудня 2014 року (далі - Договір) (а.с.125-136) посвідчена представником АТ "РН-Транс", Мальчіковим В. І., на що йому довірителем надані відповідні повноваження згідно з довіреністю №РНТ-577/17 від 21 жовтня 2017 року (а.с.124), а саме - право завіряти своїм підписом копії документів.

Доводи апеляційної скарги про те, що визнання і виконання рішення МКАС при ТПП РФ (м. Москва) від 20 квітня 2017 року по справі № 57/2016 суперечить публічному порядку України апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Так доводи представника боржника про те, що визнання і виконання указаного арбітражного рішення суперечить публічному порядку України, фактично зводяться в площину укладення та виконання договору транспортної експедиції №4350014/1261Д від 31 грудня 2014 року, а також щодо невідповідності умов договору нормам матеріального права України.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 13 квітня 2016 року у справі №6-1528цс15, відповідно до якого категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. Відтак публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Згідно з ст.5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Відповідно до п. п. "б" п. 2 ч. 1 ст. 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо визнає, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Аналогічне положення містить п.2 ч.1 ст.36 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

У п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" (далі - Постанова) від 24 грудня 1999 року роз'яснено, що під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

За таких обставин, суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування арбітражним судом норм матеріального права Російської Федерації, про що сторони домовились у Договорі (п.3.2 арбітражного рішення, п.7.11 Договору) при вирішенні спору, переглядати спір по суті та аналізувати відповідність умов Договору нормам матеріального права України.

Публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Обставини встановлені арбітражним рішенням не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави, рішення не спрямоване на порушення публічного порядку, а тому не є таким, що порушує публічний порядок.

Отже висновки районного суду про те, що визнання та виконання рішення арбітражного суду не суперечить публічному порядку України є правильними.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що спір між сторонами не передбачений арбітражною угодою та не підпадає під її умови, оскільки відповідно до п.4.5.1 арбітражного рішення питання застосування тарифів та коефіцієнтів є ключовим питанням виниклого між сторонами спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом при постановленні ухвали порушені положення п.4 ст.1 ст.264 ЦПК України апеляційний суд відхиляє враховуючи наступне.

Статтею 264 ЦПК України встановлений ряд питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, а відповідно до п. 4 ст. 1 указаної статті, під час ухвалення рішення суд вирішує, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В даному випадку предметом апеляційного розгляду є ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року, постановлена за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Порядок розгляду заяв про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу урегульований Главою 3 Розділу ІХ ЦПК України.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 264, 479 ЦПК України, у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали повно та послідовно викладені висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заяви АТ "РН-Транс", нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні цього судового рішення.

У даному випадку сторона помилково ототожнила описову частину рішення із його мотивувальною частиною. Тому наведені доводи апеляційної скарги є безпідставними.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що висновки районного суду про наявність правових підстав для визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП РФ (м. Москва) від 20 квітня 2017 року по справі № 57/2016 відповідають обставинам справи, положенням матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЕК ТРАНС" залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2019 року.

Головуючий: А. А. Пікуль

Судді: О. В. Борисова

Д. Р. Гаращенко