РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Рівне

Справа № 565/1063/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/11/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк",

третя особа - відділ Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі судді Незнамової І.М. від 15 березня 2016 року, ухваленого в м. Кузнецовську, в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПАТ "Сбербанк" про визнання порушення відповідачем договору поточного рахунку, стягнення нарахованих відсотків за користування чужими коштами, відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 18.03.2015 року вона відкрила поточний рахунок НОМЕР_1/ у доларах США, відповідно до заявки 9141175, для зарахування коштів з виконавчої служби.

Протягом травня-липня 2015 року вона неодноразово зверталася до відповідача із запитами про поступлення коштів на її рахунок, проте лише 7.07.2015 року кошти в сумі 502603,69 грн. було зараховано на її поточний рахунок, у той час як з усної інформації відділу ДВС Печерського районного управління юстиції їй стало відомо, що кошти перераховані 17.05.2015 року.

Вважає, що з 20.05.2015 року по 7.07.2015 року відповідач безкоштовно, без її дозволу користувався її коштами, а тому на підставі ст.32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч.1 ст.1061, 625 ЦК України з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня у зв'язку з порушенням строків переказу коштів, проценти за користування коштами, інфляційні втрати та три проценти річних за період з 20.05.15 року по 7.07.15 року.

З наведених підстав ОСОБА_4 просила суд визнати дії відповідача порушенням права приватної власності, порушення прав споживача, стягнути 45980,66 грн., у тому числі пеню у зв'язку з порушенням строків виконання доручення на переказ коштів в сумі 24124,98 грн., відсотки за користування коштами в сумі 19415,65 грн., інфляційні втрати в сумі 498,47 грн., а також три проценти річних в сумі 1941,56 грн.

Рішенням Кузнецовського міського суду від 15 березня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано дії ПАТ "Сбербанк" щодо несвоєчасного зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_4, які надійшли з відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві, порушенням права приватної власності позивача.

Стягнуто з ПАТ "Сбербанк" на користь ОСОБА_4 пеню у зв'язку з несвоєчасним зарахуванням коштів на поточний рахунок в сумі 196 грн. 02 коп.

Стягнуто з ПАТ "Сбербанк" на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати у зв'язку з несвоєчасним зарахуванням коштів на поточний рахунок в сумі 3080 грн. 47 коп.

Стягнуто з ПАТ "Сбербанк" на користь ОСОБА_4 три проценти річних у зв'язку з несвоєчасним зарахуванням коштів на поточний рахунок в сумі 1611 грн. 09 коп.

В решті вимог відмовлено у зв'язку з безпідставністю.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликається на його незаконність, в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Сбербанк" вказує на її безпідставність та необґрунтованість, оскільки всупереч вимогам п.5.ч.2 ст. 295 ЦПК України в редакції, що діяла на час подання апеляційної скарги, в ній не зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, вони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.03.2015 року між ОСОБА_4 та АТ "Сбербанк Росії" укладено договір №1175/980/Р про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку, за умовами якого позивач прийняла Умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії", затверджені правлінням АТ "Сбербанк Росії" 16.01.12 року (з наступними змінами).

Згідно п.2 договору, його підписанням ОСОБА_4 висловила своє повне і безумовне прийняття публічної пропозиції банка укласти договір щодо банківського обслуговування на умовах, що встановлені банком в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії", затверджених правлінням АТ "Сбербанк Росії" 16.01.12 року (з наступними змінами), які є невід'ємною частиною цього договору та розміщені на сайті банку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві перебував виконавчий лист, виданий 17.03.2015 року Кузнецовським міським судом Рівненської області про стягнення з ПАТ КБ "Фінансова ініціатива" на користь ОСОБА_4 23 344,48 доларів США.

Згідно зведеного меморіального ордера від 29.05.15 року, відділом ДВС Печерського районного управління юстиції в м.Києві виконано переказ коштів в сумі 23344,48 доларів США з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку (SWIFT).

Зазначені кошти надійшли до відповідача 29.05.2015 року, що підтверджується SWIFT - повідомленням.

Однак, кошти в сумі 502603,69 грн. були зараховані відповідачем на поточний рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_1 лише 7.07.2015 року.

Пунктом1.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що дата валютування це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи. Пунктом 1.24 вищезазначеної норми передбачено, що переказ коштів це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Згідно ст. 8 вказаного Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Відповідно до п 7.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Національного банку України №492 від 12 листопада 2003 р. (з наступними змінами) передбачено, що на поточні рахунки в іноземній валюті фізичних осіб-резидентів зараховується, крім іншого, валюта, перерахована за рішенням суду.

Пунктом 4.1 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого постановою Національного банку України № 216 від 28.07.08 р. передбачено, що уповноважений банк зараховує кошти в іноземній валюті на рахунки банку та бенефіціарів на підставі отриманих повідомлень, у яких обов'язково зазначені: для бенефіціарів - фізичних осіб, які не здійснюють підприємницької діяльності та яким в уповноваженому банку відкрито рахунок, - прізвище, ім'я та номер рахунку.

У п.4.2 Положення передбачено підстави для зарахування коштів в іноземній валюті на рахунок кредитових сум до з'ясування. Так, уповноважений банк бенефіціара зараховує кошти в іноземній валюті на рахунок кредитових сум до з'ясування, якщо в отриманому ним повідомленні не зазначені найменування або прізвище та ім'я, та/або номер рахунку (для юридичної особи або підприємця) або прізвище та/або ім'я, та/або номер рахунку (для фізичної особи, якій відкрито рахунок в уповноваженому банку), або прізвище та/або ім'я, та/або номер паспорта або документа, що його замінює (для фізичної особи, якій не відкрито рахунок в уповноваженому банку). Уповноважений банк зараховує кошти в іноземній валюті на рахунок бенефіціара після з'ясування ним відсутніх/неточних реквізитів у повідомленні в порядку та в строки, визначені внутрішніми положеннями уповноваженого банку. У разі неможливості встановлення бенефіціара уповноважений банк повертає ці кошти платникові.

Судом встановлено, що у SWIFT - повідомленні від 29.05.2015 року наявні всі реквізити, передбачені п.4.1 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого постановою Національного банку України № 216 від 28.07.08 р., а саме: прізвище, ім'я та номер рахунку.

Також, відсутні будь-які підстави, встановлені п.4.2.2 Порядку проведення в АТ "Сбербанк Росії" розслідувань за сумами в іноземній валюті до з'ясування, затвердженим правлінням 31.08.12 р., для зарахування на рахунок відповідача "кредитні суми до з'ясування" коштів, що надійшли для зарахування на рахунок ОСОБА_4, оскільки заповнена графа "призначення платежу" не містить жодного з встановлених цим пунктом випадків.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про невиконання відповідачем умов договору банківського рахунку в частині своєчасного зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_4, які надійшли з відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м.Києві, що прямо порушує право позивача користуватись та розпоряджатись своїм майном грошовими коштами, отже вимоги позивача про визнання таких дій відповідача порушенням права приватної власності позивача є обґрунтованими.

Статтею 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.

Однак, укладеним між позивачем і відповідачем договором передбачено інший розмір пені.

Зокрема, відповідно до п.6.13 Розділу І Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії", затверджених правлінням АТ "Сбербанк Росії" 16.01.12 року (з наступними змінами), за несвоєчасне зарахування на рахунок сум коштів, які належать клієнту, банк сплачує клієнту пеню у розмірі 0,001 відсотків від суми несвоєчасно переказаних коштів за кожний день прострочення, але не більше 0,01 відсотка від суми переказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 не доведено несправедливість умов п. 6.13 розділу 1 Умов щодо розміру пені у випадку порушення зобов'язань банку та позивачем вимога про визнання їх недійсними не заявлялась.

Крім того, статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Статтею 1070 ЦК України передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Згідно з п.1.2.10 Розділу ІІ Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії", за користування коштами, що розміщені на поточному рахунку, банк нараховує та сплачує проценти, розмір яких визначається в тарифах на розрахунково-касове обслуговування.

Чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами тарифами, затвердженими відповідачем, які розміщені у вільному доступі на сайті відповідача у мережі Інтернет, встановлено нульовий розмір процентів на залишок коштів на рахунку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача процентів за період від надходження і до зарахування коштів на поточний рахунок позивача.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції вірно визначено розмір пені в сумі 196 грн. 02 коп., інфляційних втрат в сумі 3080 грн. 47 коп. та трьох процентів річних у зв'язку з несвоєчасним зарахуванням коштів на поточний рахунок в сумі 1611 грн. 09 коп., які підлягають стягненню з ПАТ "Сбербанк" на користь ОСОБА_4, оскільки у рішенні судом наведені відповідні розрахунки з даного приводу, які позивачем не спростовані.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовують правильності висновків суду, а тому підстав для зміни чи скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 лютого 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.