Провадження № 2-о/325/39/2019
Справа №325/634/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря Орманджи Ф.К., заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Приазовське Запорізької області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізької області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 02 січня 2016 року в місті Шахтарськ Донецької області

В обґрунтування вимог в заяві вказано, що 02 січня 2016 року в місті Шахтарськ Донецької області помер рідний брат заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною смерті був атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією. Внаслідок смерті брата, на тимчасово окупованій території України, а саме Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану «Державної ОСОБА_3 палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» 12 січня 2016 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії ДНР № 015168.

05 квітня 2019 року заявник звернувся до відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області для отримання свідоцтва про смерть брата. Однак, отримав письмову відмову № 148/17.27-06-106 від 05.04.2019 року, відповідно до якої Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області мотивував, що вище наведене свідоцтво ДНР є недійсним та не створює правових підстав, заявнику рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту смерті.

В поданій заяві ОСОБА_1 керувався ст.317 ЦПК України, ст.ст. 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги і просить їх задовольнити за обставин та з підстав, викладених в заяві. Пояснив, що встановлення даного факту необхідне для оформлення права на спадщину після померлого брата.

Представник заінтересованої особи Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду ( ч.2 ст. 317 ЦПК України).

Допитавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_1, відповідно до вимог ст.92 ЦПК України, суду підтвердив про обставини смерті його брата ОСОБА_2 в місті Шахтарськ Донецької області за місцем постійного проживання 02 січня 2016 року.

Із досліджених письмових документів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії СА № 171682, виданого 26 березня 1996 року Приморським РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_2 народився 07 жовтня 1958 року в м. Шахтарськ Донецької області.

12 січня 2016 року в місті Шахтарськ Шахтарським міськрайонним відділом запису актів громадянського стану Державної ОСОБА_3 палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки на бланку «Донецької народної республіки» видано свідоцтво про смерть ДНР № 015168, згідно якого ОСОБА_2 помер 02 січня 2016 року.

Згідно лікарської довідки про причину смерті, складеної на бланку форми №106/у №5, виданої для поховання 04 січня 2016 Центром первинної медико-санітарної допомоги міста Шахтарськ Донецької Народної Республіки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 02 січня 2016 року, причина смерті зазначена атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією.

Відповідно до Державного акту на право власності на землю серії І-ЗП № 052273 від 20.06.2000 року померлому ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 9,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заявник ОСОБА_1 народився 19 червня 1964 року в місті Шахтарськ Донецької області. Місце його проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія паспорта громадянина України серії СВ 182623, виданого 11 березня 2000 року Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області

Згідно копії свідоцтва про народження серії I-ЖС № 383523, виданого 27.03.2019 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області батьками заявника є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також є батьками ОСОБА_2, який народився 07.10.1958 року в місті Шахтарськ (копія свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 708517, видане 20.10.1958 року Шахтарьсим бюро РАЦС Сталінської області). Отже, заявник ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 є рідними братами.

Даючи оцінку допустимості доказів документів, виданих органами Донецької Народної Республіки, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

А відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце та причину) ОСОБА_2, які зазначені у вищенаведеному свідоцтві, виданому на окупованій території Донецької області, а саме - 02 січня 2016 року в місті Шахтарськ Донецької області.

Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 148/17.27-06-106 від 05 квітня 2019 року, виданої Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, документ предявлений заявником свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії ДНР № 015168, видане 12.01.2016 року Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції ДНР є недійсним і не створює правових підстав.

Частина 1 статті 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Суд керується, також, положеннями ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню та може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Враховуючи те, що Верховною Радою України не визначений чіткий та вичерпний перелік назв населених пунктів Донецької області, які визнаються тимчасово окупованою територією України та те, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких м.Шахтарськ Донецької області.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення обґрунтованих вимог заяви, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними і допустимими доказами в достатньому обємі.

Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для ОСОБА_1, оскільки необхідне йому для отримання свідоцтва про смерть брата ОСОБА_2 у відповідності з вимогами законодавства України та оформлення спадкових прав на майно.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 259, 263-265, 315, 317-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізької області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт, що громадянин України ОСОБА_2, який народився 07 жовтня 1958 року в місті Шахтарськ Донецької області, помер 02 січня 2016 року в місті Шахтарськ Донецької області, причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню та його оскарження не зупиняє виконання.

Копію судового рішення видати учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.П. Пантилус