Справа № 606/2621/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря судового засідання Пасько І.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_4 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_4, про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03.08.2017 року із ньогов користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 16 червня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. На виконанні у ОСОБА_3 районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області перебуває виконавчий лист №606/893/17 про стягнення аліментів. Оскільки виникла заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищив суму платежів за три місяці, 13.11.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника, а також внесено відповідні відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Станом на 01.01.2019 року заборгованість зі сплати аліментів сплачена, однак арешт накладений в ході виконання не знімався. А тому зважаючи на вищевикладене просить зняти арешт із всього майна.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підримав та просить задоволити позов.

Предстаник відповідача ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 у судовому засіданні посилалась на відзив по справі, а також вказала що ОСОБА_1 справді сплачена заборгованість по сплаті аліментів, однак законодавством не визначено порядку зняття арешту із майна по виконавчому провадженні яке не завершено.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з"явилася, будучи налжним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзиву не надавала.

Суд, заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

03.08.2017 року видано виконавчий лист №606/893/17 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 16 червня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою про відкриття виконавчого провадження №54518931 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №606/893/17 від 03.08.2017 року.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 01.11.2017 року, загальна сума заборгованості станом на 01.11.2017 року становит 3600 грн.

Постановою, про арешт майна боржника по ВП №54518931, головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 13.11.2017 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №606/893/17 від 03.08.2017 року, виданого Теребовлянським районним судом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно на утримання дитини ОСОБА_5, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу.

Як вбачається у відзиві на позов ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, станом на 01.01.2019 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 сплачена.

Зі змісту вище вказаного випливає, що позивачем повністю сплачено заборгованість за аліментними зобовязаннями.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст. 316, 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи встановлені судом обставини, зазначені вимоги закону те, що не порушує права інших осіб, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, знявши арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 накладений Постановою Головного державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 13 листопада 2017 року ВП № 54518931.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 321. 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_4 про зняття арешту з майна задоволити.

Зняти арешт з всього майна, який накладений постановою Головного державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про арешт майна боржника ОСОБА_1 і.п.н. НОМЕР_1 від 13 листопада 2017 року ВП № 54518931.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду складено 05.02.2019 року.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка