ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8147/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/379/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря -Кантицької О.І.

та представників сторін -ТНЕУ адвоката Снігурської І.Г.; ОСОБА_3 адвоката Кметика Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/8147/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., у справі за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського національного економічного університету про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

у липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до Тернопільського національного економічного університету, у якому після уточнення позовних вимог, просила поновити її на посаді т.в.о. інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» Тернопільського національного економічного університету та стягнути на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 травня 2017 року по 20 серпня 2018 року в сумі 27104 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що 14.10.2009 року вона була прийнята на посаду т.в.о. інженера першої категорії відділу післядипломної освіти та підвищення кваліфікації факультету довузівської, післядипломної та магістерської підготовки ТНЕУ на період відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку ОСОБА_5 У відповідності до наказу №332-К/тр від 13.11.2013 року вона була переведена на посаду т.в.о. інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» за строковим трудовим договором на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6, по день фактичного виходу останньої з відпустки. Наказом відповідача № 136-К/тр від 31.05.2017 року її було звільнено з роботи у зв'язку із закінченням строкового трудового договору. Своє звільнення з роботи вважає неправомірним та проведеним всупереч вимог п. 6 ст. 40 КЗпП України, оскільки у наказі №332-К/тр від 13.11.2013 року чітко зазначено, що вона переведена на посаду т.в.о. інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» до дня фактичного виходу ОСОБА_6 з відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Оскільки ОСОБА_6 станом на 31.05.2017 року з даної відпустки не повернулась та не приступила до роботи, тому відповідач не вправі був звільняти її із займаної посади.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Тернопільського національного економічного університету про поновлення на роботі на посаді т.в.о. інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» Тернопільського національного економічного університету та стягнення на її користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 травня 2017 року по 20 серпня 2018 року у сумі 27104 грн. - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 січня 2019 року по справі №607/8147/17 та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що при винесені рішення суд першої інстанції неправомірно прийшов до висновку, що у наказі №332-К/тр від 13 листопада 2013 року про переведення її на посаду т.в.о. інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» з 14 листопада 2013 року на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 до дня фактичного її виходу з відпустки стосується лише до трирічного віку дитини, а вже після трьох років перебування в декретній відпустці дана норма до трудових відносин не застосовується, а відтак особа, яка працює на декретному місці може бути звільнення навіть до виходу основного працівника на роботу.

Також суд неправомірно посилався на лист Міністерства праці та соціальної політики України №235/06/186-10 від 22.11.2010 року, оскільки даним листом не зазначаються обставини звільнення після досягнення трирічного віку дитини, а лише описуються можливості дострокового звільнення до досягнення дитини трирічного віку.

Тернопільський національний економічний університет подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 у якому вказав, що ОСОБА_3 була прийнята на посаду за строковим трудовим договором на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 до дня фактичного її виходу з відпустки. Оскільки, особа, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, може у будь-який час перервати цю відпустку і стати до роботи, тому ОСОБА_3 було прийнято на роботу із зазначенням у наказі, до фактичного виходу на роботу ОСОБА_6

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Кметик Я.С. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник ТНЕУ адвокат Снігурська І.Г. апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 наказом №388-к від 12.10.2009 року була прийнята на посаду т.в.о. інженера першої категорії відділу післядипломної освіти та підвищення кваліфікації факультету довузівської, післядипломної та магістерської підготовки ТНЕУ на період відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку ОСОБА_5, що вбачається записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1,(а.с.11).

Наказом № 249 від 03.06.2013 року факультет довузівської, післядипломної та магістерської підготовки ТНЕУ перейменований у факультет державного управління.(а.с.11).

У відповідності до наказу ТНЕУ №332-К/тр від 13.11.2013 року ОСОБА_3 згідно поданої заяви від 05.11.2013 року була переведена з 14.11.2013 року на посаду т.в.о. інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 до дня фактичного її виходу з відпустки. (а.с.2-3).

Згідно витягу з наказу ТНЕУ № 323-к від 01.08.2012 року «Про надання відпустки» інженеру виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» ОСОБА_6 була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.08.2012 року по 25.05.2015 року (а.с.24).

Як зазначено у довідці ТНЕУ №7 від 23.01.2019 року в період з 03.03.2014 року по 06.07.2014 року ОСОБА_3 перебувала у відпустці у зв'язку із вагітністю та пологами (а.с.90).

У зв'язку із народженням дитини, позивачу на підставі поданої заяви від 20.06.2014 року наказом ТНЕУ №185-К/тр від 20.06.2014 року була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 07.07.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27-28).

Наказом ТНЕУ №139-К/тр від 26.05.2015 року «Про надання відпустки» інженеру виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» ОСОБА_6 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 26.05.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_2. В подальшому, наказами ТНЕУ № 145-К/тр від 23.05.2016 року та № 132-К/тр від 23.05.2017 року ОСОБА_6 продовжено вказану відпустку до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно (а.с.31-33).

Наказом ТНЕУ №39-К/тм від ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про надання відпусток» ОСОБА_3 т.в.о. інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного Центру «Економічна думка ТНЕУ» (позаштатному працівникові) згідно поданої заяви від 11.05.2017 року було надано невикористану щорічну відпустку тривалістю 16 календарних днів на період з 16 по 31.05.2017 року (а.с. 34-35).

Наказом ТНЕУ № 136-К/тр від 29.05.2017 року «Про звільнення з посади» ОСОБА_7 (позаштатного працівника) звільнено з посади т.в.о. інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» з 31.05.2017 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст. 36 УЗпП України (а.с.36).

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім'ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення

Згідно з частинами першою, третьою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до частини другої статті 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 частини першої статті 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що суд першої інстанції неправомірно прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_3 наказом ТНЕУ №332-К/тр від 13.11.2013 року була переведена з 14.11.2013 року на посаду інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 до дня фактичного її виходу з відпустки, то строковий трудовий договір закінчується при виході на роботу ОСОБА_6 після досягнення її дитиною трирічного віку. Подальше перебування основного працівника у декретній відпустці не продовжує строковий трудовий договір, а відтак особа, яка працює на декретному місці може бути звільнення навіть до виходу основного працівника на роботу. На даний час ОСОБА_6 вийшла з декретної відпустки і приступила до виконання своїх службових обов'язків.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Наказ відповідача, виданий на підставі заяви ОСОБА_3 відповідно до якої остання просила перевести її з 14 листопада 2013 року на посаду інженера виробничо-друкарського відділу видавничо-поліграфічного центру «Економічна думка ТНЕУ» на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6, свідчать про строковість трудових відносин між сторонами та погодженням позивача про дату закінчення трудового договору. Позивачкою не спростовано той факт, що між нею та відповідачем укладено строковий трудовий договір без будь-яких заперечень з її боку.

Доводи позивача про те, що основний працівник ОСОБА_6, на посаду якої вона була тимчасово працевлаштована, на час розгляду справи знаходилась у декретній відпустці є безпідставними, спростовуються встановленими у справі обставинами - підтвердження представника відповідача про вихід на роботу ОСОБА_6

Твердження апелянта на те, що суд зіслався на лист Міністерства праці та соціальної політики України від 22.11.2010 року за №235/06/186-10 є суперечливим в силу тих обставин, що даним листом описуються можливості дострокового звільнення до досягнення дитиною трирічного віку не заслуговують на увагу, оскільки укладаючи строковий договір ОСОБА_3 виявила добровільну згоду на його припинення у визначений сторонами строк- по день фактичного виходу основного працівника на роботу.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи(рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України").

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, воля позивачки була направлена саме на призначення її на посаду на строк, визначений настанням певної події, тобто виходом ОСОБА_6 з соціальної відпустки і її буде звільнено за закінченням строку строкового договору, що відповідає трудовому законодавству. Отже, у зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак