Справа № 180/1202/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Тананайської Ю.А.

за участю секретаря Новоселецької К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 180/1202/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до відповідача, ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з 11.10.1997 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони проживали весь час однією сім`єю. У жовтні 2017 року вона захворіла і з грудня 2017 року по лютий 2018 року перебувала у лікарні м. Дніпра. Після виписки з лікарні вона потребувала догляду сторонніх. Її чоловік пішов від неї до іншої жінки, син навчається у іншому місті. Відповідач залишив її без грошей, їжі та засобів існування, сам почав їздити на заробітки до Польщі, але грошей після приїзду не виділяє. На даний час вона є інвалідом першої групи та отримує мінімальний розмір пенсії, який становить 1452 гривні, цих коштів не достатньо для її утримання, ліки використовує по мінімуму. Субсидію не отримує, бо відповідач зареєстрований з нею.

Просить суд стягнути аліменти з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1 , користь на її утримання у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня подачі позовної заяви до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву. В наданому відзиві просив відмовити у задоволені позовних вимог позивача в повному обсязі, оскільки він безпідставний і наведені позивачкою докази не підтверджені матеріально і не відповідають дійсності. В обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог зазначає, що відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Позивачка зазначає, що отримує мінімальну пенсію, що не є правдою, бо вона отримує 2000 гривень. На даний час прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність становить 1564 гривні, позивачка отримує більше прожиткового мінімуму. Крім того, вона отримує орендну плату за три паї, а це приблизно 10-15 тисяч гривень. Крім того, він не працює, раніше їздив до Польщі на заробітки, на даний час там теж немає роботи, тому він перебивається випадковими заробітками, тому не має можливості надавати матеріальну допомогу.

Позивачем подана суду відповідь на відзив, яка отримана через канцелярію суду 11 вересня 2019 року.

За приписами частини 1 статті 199 ЦПК України, у строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, виклавши письмово свої міркування, аргументи й надати відповідні докази, направити відповідачу, суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи, а відповідач - заперечення на відповідь на відзив, з дотриманням аналогічних вимог - надати разом із запереченнями відповідні докази, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу.

Разом з тим, підтвердження направлення як відповіді на відзив, так і пояснень, сторонами не надано, тому суд не бере до уваги відповідні документи через відсутність підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Позивач на розгляд справи не з`явилася, надала суду заяву по слухання справи у її відсутність.

Відповідач на розгляд справи не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

11 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківської райдержадміністрації Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 є інвалідом I групи, загальне захворювання, отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно копії довідки про доходи, за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року позивачка отримала пенсію у розмірі 8757 гривень, з липня по листопад розмір пенсії становив 1452 гривень, за грудень місяць отримано 1497 гривень.

Відповідно до копії виписки № 2940 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого), в період з 26.06.2019 року по 19.07.2019 року ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у КЗ «Марганецька ЦМЛ» ДОР» з діагнозом: хронічний панкреатит, ст. загострення з больовим і диспепсичним синдромом, зовнішньо секреторною недостатністю підшлункової залози. Хронічний ерозивний гастродуоденіт, ф.загострення. ПХЕС. Дискінезія ЖВП. Хр.коліт в ст. загострення. Консолідуючий перелом обох кісток н/3 лівої голені.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої чи третьої групи.

Відповідно до ч. 1 ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Частиною 4 ст.75 СК України передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, висловленої у рішенні від 13.04.2016 року в справі № 6-3066цс15, коли особа отримує пенсію по інвалідності, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги.

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 Сімейного кодексу України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2019 року -1497 грн., з 1 липня 1564 грн., з 1 грудня -1638 грн.

З довідки № НОМЕР_1 , виданої Нікопольським об`єднаним управління ПФУ в Дніпропетровській області вбачається, що на грудень 2018 року розмір пенсії позивача становить 1497 гривень.

За таких обставин, вказаний розмір виплати позивача хоча і є невеликим, проте він перевищує встановлений законом розмір прожиткового мінімуму, а відтак позивача не можна визнати такою, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідно, стягнення з відповідача аліментів на її утримання суперечитиме закону.

Позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що вона не забезпечена прожитковим мінімумом, тобто що її пенсія, мінімальна заробітна плата, інші доходи є меншими прожиткового мінімуму.

Крім того, позивачкою також не доведена та обставина, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, її посилання на те, що доходи відповідача дозволяють надавати їй матеріальну допомогу носять формальний характер, ґрунтуються на припущеннях, жодним доказом не підтверджені.

Згідно наданої відповідачем копії трудової книжки НОМЕР_2 виданої 25 червня 1993 року на ім`я ОСОБА_2 з 5 листопада 2016 року ОСОБА_2 не працює. Доказів того, що відповідач має інші види доходів , суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що обов`язкові умови для стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини в розумінні ст. 75 Сімейного кодексу України відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 76 СК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дружинивідмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 вересня 2019 року.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Ю. А. Тананайська