Справа № 137/125/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судового засідання Голота О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 17.01.2014 р. померла ОСОБА_3. Позивач зазначає, що вона із відповідачем є спадкоємцями за заповітом та звернулися для оформлення спадщини до нотаріуса, однак в нотаріальному порядку оформити спадщину на житловий будинок по вул. Садова, 21, в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області не можуть, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на житловий в порядку спадкування після смерті 17.01.2014 р. ОСОБА_3.
12.03.2019 р. Літинським районним судом Вінницької області прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, відповідно до якої останній просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,0488 га. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті 17.01.2014 р. ОСОБА_3.
Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовну заяву підтримує повністю та визнає зустрічну позовну заяву ОСОБА_2
Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовну позовну заяву підтримує повністю та визнає первісну позовну заяву ОСОБА_1
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Відповідно до копії заповіту від 15.04.2002 р. (а.с. 9) ОСОБА_3, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті в рівних долях заповідає ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Відповідно до довідки виконавчого комітету Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 2286 від 03.12.2018 р. (а.с. 10) судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 17.01.2014 р. була зареєстрована та проживала на день своєї смерті за адресою вул. Садова, 21, с. Пеньківка Літинського району Вінницької області. Довідкою Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 2455 від 18.12.2018 р.(а.с. 11) встановлено, що житловий будинок, який знаходиться в с. Пеньківка по вул. Садова, 21, Літинського району Вінницької області рахується за ОСОБА_5, яка померла 17.01.2014 року. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 12) встановлено, що ОСОБА_3 померла 17.01.2014 р. Із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по вул. Садовій, 21, с. Пеньківка Літинського району Вінницької області (а.с.13-17) судом встановлено, що 15.01.2019 року виготовлено технічну документацію на житловий будинок. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори за № 80/02-17 від 16.01.2019 року (а.с. 18) судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно після смерті покійної ОСОБА_6 Відповідно до інформаційної довідки від 17.01.2019 р. (а.с. 30) встановлено, що земельна ділянка площею 1,0488, державний акт серії ВН № 200810 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пеньківської сільської ради пребувала у власності ОСОБА_3.
Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.01.2014 в нотаріальному порядку позивач за первісним позовом не може оформити спадщину, тому первісний позов необхідно задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з погосподарськими спорудами, який розташований по вул. Садова, 21, с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і має право на оформлення спадщини.
Одночасно, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.01.2014 р. в нотаріальному порядку позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не може оформити спадщину, тому зустрічний позов також необхідно задовольнити та визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, оскільки судом встановлено, що він є спадкоємцем за заповітом і має право на оформлення спадщини.
На підставі ст.ст. 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд, -
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок, загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. літ. «А», веранда літера «а», ганок, сарай літера «Б», погріб літера «п/Б», огорожа № 1, ворота №2, хвіртка № 3, які розташовані за адресою по вулиці Садова, 21, села Пеньківка Літинського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.01.2014 р.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, задовольнити.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.