ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 658/4011/18-ц Головуючий в суді 1 інстанції Терещенко О.Є.
Номер провадження 22-ц/791/655/19 Доповідач Орловська Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 листопада 2018р. у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії Каховського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2018р. ОСОБА_3 подав до суду скаргу на дії Каховського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, вказуючи, що в ході виконавчого провадження постановою державного виконавця від 01.03.2013р. накладено арешт на рухоме майно, що відображено в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про обтяження належного йому автомобіля HUNDAI TUCSON, 2008 р.в., НОМЕР_1.

До моменту подання скарги автомобіль перебуває під арештом та у розшуку, незважаючи на те, що виконавче провадження завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження» згідно постанови від 01.12.2014р.. Проте, питання про зняття арешту на майно боржника при завершенні виконавчого провадження вирішено не було, що суперечить змісту ст. 50 цього Закону.

Просить зобов'язати Каховський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області зняти арешт із належного заявнику автомобіля HUNDAI TUCSON, 2008 р.в. , НОМЕР_1 та зобов'язати припинити його розшук.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 листопада 2018р. у задоволені скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Судове рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 не довів неправомірність дій посадових осіб органу примусового виконання, а при вивченні матеріалів справи не виявлено порушень вимог ст. 47,50 Закону України «Про виконавче провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушеня ст. 50 Закону «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999р., скільки при завершенні виконавчого провадження не вирішено питання про зняття арешту із майна боржника, накладеного при відкритті провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Каховського маськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області посилаючись на необґрунтованість її доводів, просить залишити без змін постановлене у справі судове рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. набрав чинності 05.10.2016р..

Частинами 1 та 7 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом , завершуються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Судом установлено, що на примусовому виконанні Каховського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області перебувало виконавче провадження № 36492209 щодо стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми 312 823 грн.

Постановою органу примусового виконання від 01.12.2014р. виконавче провадження завершено з підстав п.4 ч.1.ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-Х1У від 21.04.1999 р.( в редакції чинній на час вчинення такої дії). Вказаною нормою встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію і проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Крім того, статтею 49 цього Закону визначений вичерпний перелік обставин для закриття виконавчого провадження, який не містить такої підстави, як повернення виконавчого документу стягувачу через перешкоджання провадженню виконавчих дій або не здійснення ним авансування витрат на організацію і проведення виконавчих дій.

Обов'язок державного виконавця зняти арешт із майна боржника за приписами ст. 50 цього Закону встановлений у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, ст. 49, та у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав з підстав визначених ст. 48 цього Закону № 606-Х1У

Враховуючи, що виконавче провадження не закінчене, тому відсутні підстави для застосування наслідків, встановлених ст. 50 цього Закону та покладання на орган примусового виконання обов'язку скасувати арешт, накладений на майно боржника у випадку після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п.4 ч.1 ст. 47 наведеного Закону.

Не спростовують цей висновок доводи апеляційної скарги про те, що 01.12.2017р. завершився трирічний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, встановлений ст. 22 та Закону № 606-Х1У від 21.04.1999р., та річний строк повторного пред'явлення його до виконання, встановлений ч.5 ст.47 цього Закону, а також строки, встановлені ч.5 ст. 37 і ч.1 ст.12 Закону «Про виконавче провадження» № 1404-УШ від 2.06.2016р.,які обчислюється з часу повернення виконавчого документа стягувачу .

Заявлена у скарзі вимога про покладання на орган примусового виконання обов'язку скасувати арешт на майно у позасудовому порядку після знищення виконавчого провадження регламентована приписами ст.51 Закону№ 606-Х1У від 21.04.1999р. та положеннями ст. 41 Закону № 1404-УШ від 2.06.2016р.(що діє на момент звернення із такою вимогою), де передбачено, що виконавче провадження підлягає відновленню за постановою державного виконавця у разі, якщо постанова про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувачу визнана судом незаконною чи скасована у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 01.12.2014р. є чинною, у встановленому законодавством порядку учасниками виконавчого провадження не оскаржена та за своїм змістом не є закінченням виконавчого провадження. Крім того, сплив строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, як самостійна підстава для закінчення виконавчого провадження, з підстав встановлених ст. 39 Закону «Про виконавче провадження» № 1404-УШ від 2.06.2016р., предметом розгляду у даній справі не були і такі вимоги не заявлялись.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки справа розглянута судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для задоволення скарги і скасування судового рішення, відсутні.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 листопада 2018р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з дати його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис Н.В. Орловська

Судді підпис О.В. Кутурланова

підпис В.В. Майданік

З оригіналом згідно.

Копію постанови оформлено 10.04.2019 року.

Постанова набрала законної сили 09.04.2019 року.

Суддя Н.В. Орловська

Секретар

судового засідання О.В. Прушинська