Справа 688/4112/18
№ 2/688/98/19
Рішення

іменем України

06 лютого 2019 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Мазур Н.В.

за участю: секретаря судових засідань - Варшавської Я.В.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про примусове виселення без надання іншого житла,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про примусове виселення без надання іншого житла. Позовні вимоги мотивує тим, що їй належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1. Тривалий час вона перебувала на заробітках за кордоном. У вересні 2018 року, приїхавши в Україну, дізналася, що у її квартирі проживає незнайома жінка, яку вона попросила залишити її помешкання. Пізніше дізналася, що цю жінку, відповідача по справі ОСОБА_3, без її відома у її квартиру вселив її рідний брат ОСОБА_4 Вона попросила брата забрати з її квартири цю жінку, однак він відмовився це зробити, ОСОБА_3 продовжує проживати у її квартирі. Проживання сторонньої особи у її квартирі перешкоджає їй вільно користуватися своїм житлом і у відповідності до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчине6ння певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того зазначає, що відповідач не є членом її сімї, договору найму з нею вона не укладала.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та пояснила що являється власником квартири АДРЕСА_1, оскільки успадкувала її після смерті батьків. ОСОБА_3 у власну квартиру не вселяла, договору найму з останньою не укладала, відповідача у дану квартиру поселив її брат ОСОБА_4, якому остання приходиться тещею, посилання відповідача на те, що її вселив у дану квартиру ОСОБА_5 є безпідставними.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви про розгляд даного провадження у їх відсутності. Відповідач ОСОБА_3 у заяві зазначила, що її у дану квартиру вселив бувший власник - ОСОБА_5

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно витягу з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження ОСОБА_2 являється власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Державним нотаріусом Шепетівської міської нотаріальної контори ВАК №816225 від 23.07.2003 року. Власником 1/2 частини квартири являється ОСОБА_5.

Згідно копії спадкової справи №174/2013, встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до заповіту від14.10.2011 року все своє майно заповів ОСОБА_2. Остання є такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована з померлим в одній квартирі.

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 30.01.2019 року - у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована лише власник ОСОБА_2

Судом встановлено, що договір найму між власником житла, позивачем у справі, та відповідачем ОСОБА_3 не укладався

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.12 Цивільного кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він здійснює ці права на власний розсуд.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено,що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї

Статтею 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами договір найму (оренди) житла не укладався, відповідач продовжує користуватися спірним житлом без згоди позивача, як власника житла.

Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу, порушує її право вільно розпоряджатися своїм майном, а тому порушені права позивача підлягають захисту.

Твердження відповідача ОСОБА_3, що у спірну квартиру її вселив покійний співвласник даної квартири ОСОБА_5, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Твердження відповідача ОСОБА_3, що у спірну квартиру її вселив покійний співвласник даної квартири ОСОБА_5, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що вона проживає у спірній квартирі зі згоди її власника, або того що вона є членом сім'ї власника житла.

Враховуючи викладене можливо зробити висновок, що особа, яка самоправно, тобто без належних підстав та за відсутності волі власника (наймача) житла зайняла житлове приміщення, підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 на даний час безпідставно користується належною на праві власності ОСОБА_2 квартирою, що створює відповідні перешкоди у розпорядженні власником своїм майном, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК Української РСР , керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 133, 141, 259, 265, 279, 280-282, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про примусове виселення без надання іншого житла - задоволити.

Виселити ОСОБА_3, 1935 року народження з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 гривні 80 копійок судового збору.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Шепетівським МРВУМВС України в Хмельницькій області.

Відповідач: ОСОБА_3, 1935 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.

Суддя: Н.В.Мазур