ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2086/19 Справа № 201/9519/16 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ПрАТ «СК «Уніка» майнової шкоди в сумі 14 601,44 грн., стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн., з урахуванням уточнених вимог.

Позов мотивований тим, що 31.03.2016 року о 10 год. 20 хв. в м. Дніпропетровську в районі в'їзду на міст № 1 сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, і автомобілю НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, а згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 89/16 від 03.05.2016 року розмір матеріальної шкоди оцінений у 32 648,78 грн.

ДТП сталося з вини відповідачки, що підтверджено спільно складеним сторонами відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомленням про ДТП від 31.03.2016р., де ОСОБА_1 зазначила про визнання своєї вини.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «Уніка» згідно з полісом серії АЕ № 5399801 від 20.09.2015р., забезпеченим автомобілем НОМЕР_1.

У відповідності до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся 07.04.2016р. із заявою до ПрАТ «СК «Уніка» про отримання страхового відшкодування. 13.06.2016р. ПрАТ «СК «Уніка» частково відшкодувало на його банківський рахунок страхове відшкодування у розмірі 17 047,34 грн., не дивлячись на те, що оцінений розмір матеріальної шкоди становить 32 648,78 грн.

А тому, позивач просить стягнути солідарно з ПрАТ «СК «Уніка» і ОСОБА_1 матеріальну шкоду у загальній сумі 14 301,44 грн. (32 648,78 - 17 047,34 - франшиза 1000).

Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням автомобіля, шо виразилися у душевних переживаннях в момент ДТП, необхідності ремонту, неможливості користуватися автомобілем під час його перебування в ремонті, необхідності захищати порушене право в судовому порядку. Розмір моральної оцінює у 5 000 грн.

Враховуючи викладене, з урахуванням змінених позовних вимог, просить солідарно стягнути з відповідачів 14 601,44 грн. майнової шкоди, 900,00 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням автотоварознавчої експертизи, а також стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду 14 601 грн. 44 коп.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.; у задоволенні іншої частини позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення решти суми страхового відшкодування - відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки на момент звернення до суду із цим позовом спір між позивачем і ПрАТ «СК «Уніка» був відсутній. У зв'язку з чим в частині вимог до страхової компанії позивачу слід відмовити. Позивач в уточнених позовних вимогах просить стягнути лише 14 601,44 грн., тобто без урахування франшизи 1 000,00 грн. З огляду на зазначене, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 14 601,44 грн. (32 648,78 - 17 047,34 - 1 000,00).

При вирішенні питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує обставини справи, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнав позивач, тривалість немайнових втрат та враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі - 500,00 грн., оскільки після дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав стрес через пошкодження автомобіля, змінилося його життя, оскільки неможливість користуватись автомобілем позбавила звичного для нього порядку організації життя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що як видно з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 31.03.2016р. 10 год. 20 хв. в м. Дніпропетровську в районі в'їзду на міст № 1 сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, і автомобілю НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 75).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, власником автомобілю НОМЕР_2 є позивач - ОСОБА_2 (а.с. 11).

У повідомленні про ТДП відповідачка вказала, що свою вину визнає (а.с. 112), що не заперечувала і в наданих суду запереченнях на позов.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Цивільно - правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до договору страхування, оформленого полісом серії АЕ № 539981 строком дії з 20.09.2015р. по 19.09.2016р. Забезпеченим транспортним є автомобіль НОМЕР_1. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза дорівнює 1 000,00 грн. (а.с. 76).

У відповідності до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся 07.04.2016р. із заявами до ПрАТ «СК «Уніка» про отримання страхового відшкодування на картковий рахунок у ПАТ «Приватбанк» НОМЕР_4 (а.с. 115, 116).

11.04.2016р. у присутності позивача і представника ПрАТ «СК «Уніка» ОСОБА_3, спеціалістом ОСОБА_4 було оглянуто пошкоджений автомобіль позивача, за результатами якого складено протокол огляду транспортного засобу «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2. У протоколі, крім пошкоджень, пов'язаних із ДТП, вказано, що автомобіль має пошкодження, не пов'язані з ДТП: бампер задній - подряпини, порізи структурної поверхні; накладка бампера заднього - деформовано, порушення ЛФП, рамка номерного знака заднього - деформована; двері задні (С) - деформовані зі зломом підсилювача і каркасу; панель задня - деформована зі зломом металу в (С) частині; панель полу задня - деформована в (С) частині.

Протокол підписаний позивачем особисто, із зазначенням про те, що пошкодження в протоколі записані вірно (а.с. 118, 119).

Згідно зі Звітом № 07/13-263 від 20.05.2016р. про визначення вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_2, виконаним ПП ОСОБА_5 на замовлення ПрАТ «СК «Уніка», матеріальний збиток без ПДВ на запчастини, завданий власнику автомобіля складає 18 133,01 грн. (а.с. 121 - 125).

09.06.2016р. ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивачеві в розмірі 17 133,01 грн. і складено страховий акт № 00190082 (а.с. 133, 134).

Листом № 6275 від 03.06.2016р. ПрАТ «СК «Уніка», з урахуванням вимог п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивача запрошено для узгодження суми страхового відшкодування в офіс страхової компанії (м. Дніпропетровськ, вул. Красна, 18А), попередньо проінформувавщи, що страхове відшкодування визначено в сумі 17 133,01 грн. (а.с. 135).

07.07.2016р. позивач написав заяву до ПрАТ «СК «Уніка» в якій просив страховика виплатити страхове відшкодування у розмірі 17 133,01 грн. по страховому випадку, зареєстрованому за № 00190082, котрий стався 31.03.2016р. із застрахованим за договору стахування АЕ № 5399801 від 16.09.2015р. автомобілем НОМЕР_2, шляхом перерахування коштів у вказаному розмірі за відповідними реквізитами на р/р НОМЕР_4 в КБ Приватбанк для поповнення картки НОМЕР_5 ОСОБА_2

У заяві зазначив, що він згоден із тим, що вказана сума виплати є остаточною та підтверджує той факт, що по указаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті, будь-які майнові чи немайнові вимоги з мого боку до страховика (ПрАТ «СК «УНІКА») будуть відсутні (а.с. 136).

13.06.2016р. ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувало на банківський рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 17 047,34 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку по картці НОМЕР_5 станом на 17.06.2016р. (а.с. 13).

Висновком експерта автотоварознавця ОСОБА_6 № 89/16 від 03.05.2016р. визначений розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_2, в сумі 32 648,78 грн. (а.с. № 16 - 30).

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з їх часткової доведеності.

Проте, колегія суддів частково не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Так висновки суду про встановлені обставини заподіяння шкоди та виплату позивачці страхової суми відшкодування, у зв'язку з чим спір між позивачкою та страховою компанією відсутній, колегія суддів вважає правильними.

Проте висновки суду про стягнення суми на відшкодування матеріальної шкоди із відповідачки є необгрунтованими.

Так, стягуючи недоплачену суму відшкодування матеріальної шкоди суд першої інстанції послався на висновок експерта автотоварознавця ОСОБА_6 № 89/16 від 03.05.2016р., яким визначений розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_2, в сумі 32 648,78 грн.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи 11.04.2016р. у присутності позивача і представника ПрАТ «СК «Уніка» ОСОБА_3, спеціалістом ОСОБА_4 було оглянуто пошкоджений автомобіль позивача, за результатами якого складено протокол огляду транспортного засобу «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2.

У протоколі, крім пошкоджень, пов'язаних із ДТП, вказано, що автомобіль має пошкодження, не пов'язані з ДТП: бампер задній - подряпини, порізи структурної поверхні; накладка бампера заднього - деформовано, порушення ЛФП, рамка номерного знака заднього - деформована; двері задні (С) - деформовані зі зломом підсилювача і каркасу; панель задня - деформована зі зломом металу в (С) частині; панель полу задня - деформована в (С) частині.

Протокол підписаний позивачем особисто, із зазначенням про те, що пошкодження в протоколі записані вірно (а.с. 118, 119).

А відповідно до висновку експерта автотоварознавця ОСОБА_6 № 89/16 від 03.05.2016р. вказані у протоколі огляду пошкодження були включені у вартість відновлюваних робіт, та з урахуванням цього було визначено розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_2, в сумі 32 648,78 грн.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених Кодексом.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, позивач звертаючись до суду зазначав про неповне відшкодування заподіяних збитків, посилаючись на вищевказаний висновок експерта автотоварознавця ОСОБА_6 № 89/16 від 03.05.2016р. та просив стягнути з відповідача стягнути суму, визначену цим висновком з відрахуванням сплаченої суми страховою компанією.

Проте, як зазначалося вище, автомобіль позивача мав інші пошкодження які не були заподіянні при ДТП, що сталося 31.03.2016 року, але суд першої інстанції ці обставини не перевіряв.

Крім того, позивач інших доказів на підтвердження своїх вимог суду не надав, у зв'язку з чим ці позовні вимоги є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Колегія наголошує, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з іншим позовом, за іншим обґрунтуванням.

Враховуючи зазначені норми закону, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, в зв'язку із чим оскаржуване рішення як таке, що ухвалене у порушення вимог матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 826 грн. 83 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко