Провадження № 22-ц/801/635/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 рокуСправа № 127/27628/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідно до умов Кредитного договору б/н від 24.04.2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 09.10.2018 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 14389,86 грн., з яких: 3550,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9678,18 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 661,42 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 14 389,86 грн. за Кредитним договором №б/н від 24.04.2012 року та судовий збір в розмірі 1762,00грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження факту оформлення кредитних правовідносин та отримання відповідачем ОСОБА_3кредиту саме на підставі договору б/н від 24.04.2012 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку підписана відповідачем разом із зазначеними умовами складають кредитний договір, умови якого не були належним чином виконані.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 24.04.2012 року ОСОБА_3 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, ОСОБА_3 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом встановлено, що в обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 24.04.2012 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір (без номера) за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами.

На підтвердження вказаних обставин банк надав суду копію анкети-заяви від 24.04.2012 року, розрахунок заборгованості, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Однак з поданої анкети-заяви від 24.04.2012 року вбачається, що ОСОБА_3 заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, згідно з якою відповідач виявив бажання оформити на своє ім'я дебетову особисту картку та «Ощадкнижку» (депозит), а також погодився, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами та Правилами й Тарифами, наданими йому в письмовому вигляді, зобов'язався їх виконувати та ознайомлюватися з їх змінами на офіційному сайті банку.

Однак, в ході розгляду справи представником позивача - Роєм В.Л. було надано до суду виписку про рух коштів боржника ОСОБА_3 у період з 24.04.2012 року по 10.02.2019 року, де зазначено що його основною карткою є кратка з НОМЕР_1.

Разом з тим, до апеляційного суду 05.04.2019 року було подано клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» _ Роя В.Л. про залучення доказів до якого було додано довідку від 04.04.2019 року, згідно якої ОСОБА_3 відкривалися наступні кредитні картки, а саме: НОМЕР_2 з терміном дії 08/16, НОМЕР_3 з терміном дії 09/17 та НОМЕР_4 з терміном дії 05/18.

Згідно інформації, яка міститься в виписці по руху коштів, ОСОБА_3 знімалися кошти з належних йому карток, також ним вчинялися дії по їх поповненню, крім того вона містить інформацію про зміну кредитного ліміту наданого ОСОБА_3

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами був укладений кредитний договір, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до невірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, що стосується розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача в зв'язку з неналежним виконанням умов договору, слід зазначити наступне.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 24.04.2012 року укладеного між сторонами справи вона становить 3550,26 грн. нарахованих відсотків, 9678,18 грн. нарахованої пені, 1161,42 грн. заборгованість по судовим штрафам, з яких 500,00 грн. фіксована частина та 661,42 грн. процентна складова.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначив у своєму листі від 01 лютого 2013 Верховний Суд України, "Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)" суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК).

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України 03 верес-ня 2014 року у справі № 6-100цс14.

З вищезгаданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків, завданих позивачу (заборгованості по відсоткам), в зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та, відповідно, зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 9678,18 грн. до 3550,26 грн.

Разом з тим, у частинах 1,2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

З позовної заяви вбачається, що позивач ставив питання про стягнення з відповідача, крім іншого і штрафів, а саме 500,00 грн. фіксована частина, 661,42 грн. процентна складова.

Однак, з огляду на те, що ст. 549 ЦК України не передбачено встановлення штрафу в твердій грошовій сумі, позовні вимоги в частині стягнення 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) задоволенню не підлягають.

Крім того, згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», наданого позивачем, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань з клієнта підлягає стягненню штраф в розмір 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

За таких обставин з ОСОБА_3 підлягає стягненню 177,51 грн. штрафу (5% від заборгованості по відсоткам).

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір, понесений позивачем, підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовільнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договоом №б/н від 24 квітня 2012 року в сумі 7278,03 грн., з яких 3550,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом, 3550,26 грн. - нарахована пеня, 177,51 грн. штраф за порушення строків платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 2246,55 грн. судового збору сплаченого останнім за подання позовної заяви та апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.П. Рибчинський

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ Т.О. Денишенко

Згідно з оригіналом: В.П. Рибчинський