Справа № 214/682/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 травня 2019 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Звада Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №214/682/18 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (вул. Набережна Перемоги, буд.32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) про відшкодування страхового випадку за договором добровільного страхування від нещасних випадків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до ПАТ «СК «Інгосстах» про відшкодування страхового випадку за договором добровільного страхування від нещасних випадків, в якому просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію за страховий випадок згідно з договором добровільного страхування від нещасних випадків №DNQENS-159С393 у розмірі 50000,00 грн. Окрім того, позивач просить стягнути з ПАТ «СК «Інгосстах» на свою користь завдану їй моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 12.10.2015 року між її покійною матір`ю ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Інгосстах» укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків, предметом якого є відшкодування прямих збитків, в межах страхової суми, що виникли протягом строку дії вказаного договору, в разі, зокрема, смерті застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. Розмір виплат, при цьому, становить 100%, тобто 50000,00 грн. 22.06.2016 року на околиці м. Першотравневск Петропавлівського району Дніпропетровської області виявлено труп матері позивача ОСОБА_2 з ознаками гниття, яка вважалася зниклою безвісті з 17.06.2016 року. Під час підготовки документів для отримання спадщини, позивач знайшла зазначений договір добровільного страхування, після чого, одразу, 31.01.2017 року звернулася до страхової компанії. Відповідно до п.7 вказаного договору, строк його дії - з 13.10.2015 року по 12.10.2016 року. Згідно з умовами договору, позивач, як спадкоємець, завчасно повідомила страховика про настання страхового випадку та надала всі необхідні документи, але листом від 22.03.2017 року отримала відповідь з відмовою у виплаті страхового відшкодування. На думку позивача, вказана відповідь свідчить про зловживання страховиком своїми правами та має на меті навмисне затягування строків виконання зобов`язань перед страхувальником. Окрім того, позивач зазначає, що у зв`язку з неправомірними діями з боку відповідача, вона зазнала значних моральних страждань, які оцінює у 10000,00 грн. ця сума зумовлена глибиною її душевних страждань, значним погіршенням стану її здоров`я та необхідністю захищати свої права у судовому порядку.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 16.05.2018 року представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заву, в якому він просить відмовити у його задоволенні. У відзиві зазначає, що 06.02.2017 року позивач звернулась до страхової компанії з матеріалами, які свідчать про те, що застрахована особа ОСОБА_2 померла у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до висновку експерта №139, визначити причину смерті останньої неможливо через різко виражені гнильні зміни, тілесних ушкоджень на тлі гнильних змін при дослідженні трупа не виявлено. Представник відповідача зазначає, що для настання обов`язку страхової компанії здійснити виплату страхового відшкодування, повинен настати нещасний випадок протягом дії договору, виключно наслідком якого стало би ушкодження здоров`я застрахованої особи або її смерть. З наданих же позивачем матеріалів видно, що смерть її матері не має жодного зв`язку з нещасним випадком, оскільки тілесних ушкоджень на трупі не виявлено, отже, така подія не є страховим випадком. Окрім того, представник відповідача звертає увагу суду, що умовами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди. Вищевикладені обставини, на думку ОСОБА_3 свідчать про те, що дії ПАТ «СК «Інгосстах» повністю відповідають нормам чинного законодавства України, умовам договору страхування, права позивача не порушені, тому у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №624 від 07.03.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Прасолова В.М. з 17.01.2019 року на лікарняному, за результатами повторного автоматизованого розподілу в порядку п.2.3.2, п.2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу передано в провадження судді Черновій Н.В.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, не визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.10.2015 року між ОСОБА_2 - матір`ю позивача та ПАТ «СК «Інгосстах» укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків №DNQENS-159С393 (а. с.17).

Пунктом 5 договору страхування передбачена страхова сума у розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до пункту 6.2. договору страхування, нещасним випадком за цим договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулась, і внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами (за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками, ботулізм, захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом), поліомієлітом, сказ внаслідок укусу тварини, правець) застрахованої особи або її смерть. Захворювання, у тому числі раптові та професійні, не відносяться до нещасних випадків. Нещасними випадками, також, є наступні події, які призвели до розладу здоров`я або смерті застрахованої особи: утоплення, поразка блискавкою, або електричним струмом, укус тварин або отруйних комах, змій, проникнення стороннього тіла, протиправні дії третіх осіб.

Пунктом 7 договору страхування передбачено, що він діє 12 місяців з 13.10.2015 року по 12.10.2016 року включно (але не більше ніж сплачуваний період). Сплачуваний період страхування один місяць. Згідно з пунктом 10 вказаного договору, загальний страховий платіж передбачений у розмірі 240,00 грн.

Як видно з копії лікарського свідоцтва про смерть № 139 від 23.06.2016 року та копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 померла у червні 2016 року, точну дату встановити не вдалось, оскільки остання перебувала в розшуку з 17.06.2016 року, виявлена 22.06.2016 року. Смерть ОСОБА_2 настала на околиці м. Першотравневск Петропавлівського району Дніпропетровської області. Відповідно до п.9 вказаного свідоцтва, причина смерті останньої - не уточнена. При цьому, лікар ОСОБА_4 . - судово-медичний експерт, на підставі розтину трупу, причини смерті не встановила, у зв`язку з гнильними змінами (а.с.14, 22).

Окрім того, відповідно до висновку експерта №139 від 23.06.2016 року, визначити причину смерті неможливо через різко виражені гнильні зміни. Тілесних ушкоджень на тлі гнильних змін при дослідженні трупа не виявлено. Також, при судово-токсикологічному дослідженні м`яза трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти (а.с.24-26).

З огляду на викладене вище, та у зв`язку з тим, що на трупі ОСОБА_2 ознак насильницької смерті не виявлено, постановою старшого слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Бевз Т.І. від 28.06.2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000401 від 22.06.2016 року, закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 КК України (а.с.23).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Умов страхування до Договору страхування від нещасних випадків №DNQENS-159С393 від 12.10.2015 року, у разі настання події, яка підпадає під ознаки страхового випадку, страхувальник або застрахована особа, повинні у строк не пізніше 30 днів, а у випадку смерті застрахованої особи - спадкоємець (-ці) - у строк не пізніше 6 місяців з дня настання події, повідомити страховика про її настання; для отримання страхової виплати страхувальник або застрахована особа у строк не пізніше 30 робочих днів після настання страхового випадку, а у випадку смерті застрахованої особи - спадкоємець (-ці) у строк не пізніше 1 року з дня настання події, повинні звернутися до страховика з заявою про страхову виплату та надати документи, які підтверджують факт настання страхового випадку (а.с.18).

Як видно з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, серії НВО № НОМЕР_3 від 31.01.2017 року, виданого приватним нотаріусом Першотравневського міського нотаріального округу Баден А.Є., спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 17.11.2017 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, донька померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після державної реєстрації шлюбу обрала прізвище « ОСОБА_7 ». Вказана обставин, також, підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8, 20).

Відповідно до п.4.1 Умов страхування до Договору страхування від нещасних випадків та п.9.3.2 Правил добровільного страхування від нещасних випадків, страховик має право відмовити у страховій виплаті згідно з чинним законодавством України та умовами договору (а.с.18, 86).

Страховим актом №Z1716РВ700008Т від 07.02.2017 року у виплаті страхового відшкодування відмовлено, у зв`язку з тим, що згаданий випадок не може бути кваліфікований, як страхова подія (а.с.78).

11.03.2017 року ОСОБА_1 , на підставі п.п.3.1, 3.2 Умов страхування до Договору страхування від нещасних випадків №DNQENS-159С393 від 12.10.2015 року, звернулась до ПАТ «СК «Інгосстрах» з претензією про відшкодування страхового випадку за договором добровільного страхування від нещасних випадків, якою вимагала сплатити їй компенсацію за страховий випадок згідно з вказаним договором страхування у розмірі 50000,00 грн. (а.с.27-29).

Разом з цим, листом №22-03/02-08 від 22.03.2017 року позивачу було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування та перегляді рішення від 07.02.2017 року, у зв`язку з тим, що з наданих нею матеріалів встановлено, що смерть застрахованої особи не має зв`язку з нещасним випадком, тому така подія не є страховим випадком (а.с.30).

Позивач вважає зазначену відмову неправомірною, посилаючись на те, що обставини за яких наступила смерть її матері підпадають під поняття страхового випадку, встановленого умовами договору страхування, а вказана відмова свідчить про зловживання страховиком своїми правами та має на меті навмисне затягування строків виконання зобов`язань перед страхувальником.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на такі обставини.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч.1 ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями п.3 ч.1 ст.988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату).

Частинами 1, 6 статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи.

За змістом ч.1 ст.16 вказаного Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.9 лікарського свідоцтва про смерть №139 від 23.06.2016 року встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок не уточненої причини. Причину смерті встановити не вдалось, у зв`язку із гнильними змінами (п.11 свідоцтва) (а.с.22).

Інструкція щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затверджена Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції, у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину.

Відповідно до п.3.6 вказаної Інструкції, заповнення лікарського свідоцтва про смерть провадиться шляхом підкреслювання, вписання необхідних відомостей та заповнення вічок відповідними позначеннями.

Порядок заповнення п.9 свідоцтва про смерть визначений п.3.10 Інструкції, зокрема, якщо основна причина смерті кодується в межах XVIII класу за Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду, вибирається - 2 (неуточнені причини смерті).

Як видно з лікарського свідоцтва про смерть, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок не уточненої причини - 2, а не нещасного випадку поза виробництвом - 3, як на це вказує позивач (а.с.22).

Згідно з п.3.11 Інструкції, у п.11 свідоцтва про смерть лікар зазначає свої прізвище, ім`я, по батькові, посаду і зазначає підставу, яка дає змогу визначити послідовність патологічних процесів, які призвели до смерті, і вказує причину смерті. Основною (первинною) причиною смерті потрібно вважати хворобу або травму, що призвела до розвитку хворобливих процесів, які спричинили смерть, або наслідки нещасного випадку чи насильства, що стали причиною смерті. У частині I пункту 11 у рядку "а" записується хвороба або стан, що безпосередньо призвела до смерті.

Відповідно до вказаного вище свідоцтва про смерть, причина смерті ОСОБА_2 не встановлена (а.с.22).

Отже, за результатом розтину, судово-медичним експертом Дорош О.Є. встановлено, про що зазначено в лікарському свідоцтві про смерть №139 від 23.06.2016 року, що причину смерті ОСОБА_2 встановити неможливо.

Таким чином, на думку суду, випадок настав не в результаті однієї з подій, які зазначені в п.6.2 Договору страхування, що не підпадає під ознаки нещасного випадку.

Зазначене вище також підтверджується висновком експерта №139 від 23.06.2016 року на підставі якого було видано лікарське свідоцтво про смерть №139 від 23.06.2016 року (а.с.24-26).

Вказаний висновок експерта не викликає будь-яких сумнівів у його правильності, оскільки експерт, який проводив розтин трупу та склав висновок був попереджений про відповідальність, передбачену ст.ст.384, 385 КК України, за ухилення від дачі висновку експерта та за завідомо неправдивий висновок, про що свідчить його підпис (а.с.24-26).

Окрім того, суд приймає до уваги наявну в матеріалах справи постанову старшого слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Бевз Т.І. від 28.06.2016 року про закриття кримінального провадження, відповідно до якої встановлено, що зі слів сина померлої ОСОБА_9 , остання скаржилась на часті болі в голові, серці, підвищення артеріального тиску та страждала на серцево-судинні захворювання, перенесла інфаркт. Також, мати скаржилась на погіршення зору і часто блукала. Багато разів, після того, як вона блукала, її додому приводили невідомі люди, оскільки вона не могла сама знайти дорогу додому, тому він вважає, що мати заблукала ті їй стало зле і тому вона померла (а.с.23).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування», ст.979, п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі виникає виключно і з настанням страхового випадку.

Таким чином, виключно за умови настання страхового випадку, страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату. Натомість, на думку суду, вказана подія не є страховим випадком, зважаючи на те, що причина смерті ОСОБА_2 не встановлена, що не є нещасним випадком, що виключає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

За таких умов, враховуючи недоведеність настання смерті ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку, відмова страхової компанії у здійсненні страхової виплати ОСОБА_1 є правомірною.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Отже, з огляду на подання позивачем заяви про розгляд справи без її участі, відсутність у суду права на самостійне отримання доказів, виходячи з загальних засад змагальності у цивільному судочинстві, аналізуючи надані позивачем та відповідачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено обставин, на які остання посилається у позовній заяві, як не підтверджено і фактів порушення відповідачем права позивача на отримання страхового відшкодування з огляду на зміст договору та надані до заяви про виплату страхового відшкодування документи, що є підставою для відмови в позові в частині стягнення суми страхового відшкодування.

При цьому, з огляду на висновок суду про необхідність відмови в позові про виплату страхового відшкодування, виключається і задоволення позовних вимог про стягнення завданої моральної шкоди, внаслідок чого в задоволенні позову і в цій частині належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, однак враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, згідно з Законом України «Про захист прав споживачів», судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про відшкодування страхового випадку за договором добровільного страхування від нещасних випадків - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Чернова