Справа № 201/2862/19
Провадження № 2/201/1894/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання протиправним розгляду акта-претензії у звязку з відсутністю обґрунтованої відмови, визнання порушення права на інформацію про комунальні послуги, стягнення переплати і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

11.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до КП «Жилсервіс-2» ДМР про визнання протиправним розгляду акта-претензії у звязку з відсутністю обґрунтованої відмови, визнання порушення права на інформацію про комунальні послуги, стягнення переплати і відшкодування моральної шкоди (а.с. № 2 - 11).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 13.03.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 8).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що КП «Жилсервіс-2» ДМР є управителем житлового будинку № 39/41 по вул. В. Жуковського у м. Дніпрі, де мешкає позивач, на підставі договору з виконавчим комітетом Дніпровської міської ради. Відповідач є надавачем послуг з прибирання прибудинкової території. Згідно графіку роботи двірника послуга має надаватися шість днів на тиждень, однак надається нерегулярно, всього один раз на тиждень.

28.01.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надіслати свого представника для перевірки кількісних і якісних показників з наданих цих послуг. Представник відповідача на виклик не прибув, тому споживачі на підставі ч. 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» направили відповідачеві 29.01.2019р. акт-претензію, складену у відповідності з додатком № 1 до Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2013р. № 970.

В порушення вимог ч. 7 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» акт-претензія відповідачем не розглянута, замість цього надано відповідь про відмову у задоволенні претензії, яка на думку позивача, є необґрунтованою, також відповідач не здійснив перерахунок оплати за послуги.

Позивач вважає, що означеною відповіддю на претензію порушене його право,як споживача, на отримання послугу в повному обсязі, на інформацію про них, на зменшення розміру оплати, виходячи з того, що тариф на послуги з прибирання території складає 2,4 грн./кв.м на місяць, але за актом-претензією послуга надавалась один раз на тиждень, тобто у шість разів менше, аніж передбачено договором. Тому вартість послуги має бути знижена у шість разів, замість 2,4 грн. тільки 0,4 грн. (на 2 грн. менше). За квартиру, у які проживає позивач (АДРЕСА_1) площею 41,7 кв.м з березня по листопад 2018р. (за 9 місяців) переплата становить 750,68 грн. (2 x 41,7 x 9), за грудень 2018р. 100,08 грн. (2,4 х 41,7), а всього 850,68 грн. (450,68 + 100,08).

Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 04.04.2019р. представник відповідача - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 21.01.2019р. а.с. № 13) надала відзив на позовну заяву (а.с. № 11-12), в якому не погодилася з доводами позивача, зазначивши, що мешканці будинку №39/41 по вул. В.Жуковського в м. Дніпрі не визначились з формою управління будинком, тому рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1069 від 28.12.2017р. «Про призначення управителів багатоквартирних будинків», КП «Жилсервіс-2» ДМР було призначено управителем у вказаному будинку з 01.01.2018р. На виконання цього рішення виконавчим комітетом Дніпровської міської ради від імені та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків було укладено з КП «Жилсервіс-2» ДМР договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, розташованими у Соборному районі м. Дніпра, згідно з яким кожен зі співвласників має право на зменшення у порядку встановленому цим договором розміру плати за послугу у разі її ненадання або надання не в повному обсязі.

Відповідно до умов договору, акт-претензія, що складається управителем (його представником) та співвласником, повинен містити, крім іншого, дату (строк) їх не надання, надання не в повному обсязі або зниження якості, а також іншу інформацію про ненадання або надання послуги низької якості. Управитель протягом двох робочих днів вирішує питання про задоволення вимог, викладених в акті-претензії співвласника, або про здійснення перерахунку платежів.

Дані положення договору відповідають вимогам ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З урахуванням вимог до акта-претензії відповідачем було надано обґрунтовану відповідь листом за №47 від 30.01.2019р., у якій розяснено, що акт-претензія не відповідає вимогам закону і не може бути задоволена. Також, в листі зазначено, що 30.01.2019р. було проведено обстеження прибудинкової території будинку №39/41 по вул. В. Жуковського у м. Дніпрі представником відповідача та співвласниками кварти № 2 і № 36, в результаті якого було складено акт, яким зафіксовано, що санітарний стан прибудинкової території задовільний, претензії щодо прибирання, посипання прохідних доріжок та території в даному акті відсутні.

Вважає також, що позивачем безпідставно заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди за відсутності винних дій відповідача і не доведеністю як такої.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 04.04.2019р. надала клопотання про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами і залишення позовної заяви без розгляду з підстав п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 вже звернувся з аналогічним позовом до цього ж суду і у справі № 201/2864/19 ухвалою судді Федоріщева С.С. відкрито провадження по справі (а.с. № 15-16, 17-18, 19-22).

В даному випадку це клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з позовних заяв ОСОБА_1 до суду від 11.03.2019р. (а.с. № 2-3 та а.с. № 19-22), позивач просить стягнути різну суму переплати, хоч і обраховану на підставі того ж акта-претензії, розрахунок його позовних вимог також різний.

Позивач 12.04.2019р. надав відповідь на відзив, в якому наполягав на тому, що відмова відповідача у задоволенні ата-претензії, складеного у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 5, 7 Закону України «Про звернення громадян» суперечить положенням цих норм і приписам ст. 19 Конституції України, просив вимоги задовольнити (а.с. № 24).

Вивчивши матеріали справи, зясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, вважаю, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1069 від 28.12.2017р. «Про призначення управителів багатоквартирних будинків», КП «Жилсервіс-2» ДМР призначене управителем у будинку № 39/41 по вул. Жуковського у м. Дніпрі з 01.01.2018р., що позивачем не заперечується.

Сторони також визнають, що на виконання цього рішення виконавчим комітетом Дніпровської міської ради від імені та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків було укладено з КП «Жилсервіс-2» ДМР договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, розташованими у Соборному районі м. Дніпра 29.12.2017р. № 8.

Позивач ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_2, що також не оспорюється відповідачем.

28.01.2019р. позивач звернувся до КП «Жилсервіс-2» ДМР із заявою, в якій просив надіслати свого представника для перевірки кількісних і якісних показників з наданих цих послуг (а.с. № 5).

Як вказує позивач, оскільки представник відповідача не прибув, мешканцями будинку на підставі ч. 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» направили відповідачеві 29.01.2019г. акт-претензію.

Як вбачається з представленої позивачем копії акта-претензії від 29.01.2019р., вона складена мешканцями квартир будинку № 39/41 по вул. Жуковського у м. Дніпрі позивачем ОСОБА_1П, а також ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Акт-претензія складена про те, що у певні дні у період з березня 2018р. по грудень 2018р. був перерив у наданні послуг, послуги з утримання будинку і прибудинкової території не надавалася, або надавалися не в повному обсязі. Акт-претензія підписана позивачем, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, де також зазначено, що представник КП «Жилсервіс-2» ДМР не зявився (а.с. № 5).

У відповідь на акт-претензію листом КП «Жилсервіс-2» ДМР від 30.01.2019р. № 47 повідомлено, що з 10.06.2018р. введено в дію Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, відповідно до п. 3 ст. 7 якого Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється КМУ. Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затверджений постановою КМУ від 27.12.2018р. № 1145 (далі Порядок № 1145) з оновленою формою акту-претензії, що відповідає нормам законодавства з перевірки якості надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Наданий суду акт-претензія від 29.01.2019р. не відповідає вимогам ст. ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки в ньому не встановлено, не виявлено факти невідповідності якості надання послуг з управління багатоквартирним будинком, не відокремлені якісні т а кількісні показники, не виявлені порушення. Також з представниками управителя не було узгоджено час проведення перевірки на 29.01.2019р. Проте, 30.01.2019р. за результатом обстеження прибудинкової території будинку №39/41 по вул. В. Жуковського у м. Дніпрі представниками управителя та співвласників квартир №2 і №36 було складено про задовільний санітарний стан прибудинкової території. Претензії щодо прибирання, посипання прохідних доріжок та території в акті відсутні.

Управитель багатоквартирного будинку має право самостійно здійснити перерахунок вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

За результатом звітного січня 2019р. КП «Жилсервіс-2» ДМР заплановано повернення частини вартості послуг з прибирання прибудинкової території та прибирання снігу, посипання частини прибудинкової території у розмірі 30% від їх вартості. До відповіді додано акт від 30.01.2019р. (а.с. № 6).

Варто зазначити, що з 10.12.2017р. набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, який був уведений у дію частково 10.06.2018р. Відповідно до ст. 27 цього закону у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.

Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобовязаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом пяти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Відповідно до п.п. 11 - 13 Порядку № 1145 у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії.

Перерахунок за актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги.

Невиконання певного виду робіт, повязаних з наданням послуг, у звязку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією.

Інформація про проведення перерахунку наводиться виконавцем у платіжному документі та/або розміщується на власному веб-сайті із зазначенням при цьому даних про перерви в наданні послуг, ненадані або надані не в повному обсязі послуги, суму та період перерахунку.

Виконавець здійснює коригування сум нарахованих пільг з урахуванням проведеного перерахунку щодо кожного споживача і подає структурним підрозділам з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій або виконавчих комітетів відповідних рад інформацію за результатами такого коригування, а також інформацію про суму та період перерахунку щодо кожного споживача - отримувача субсидії для перерахунку розмірів наданих субсидій.

Як вбачається з акта-претензії, вона не відповідає за формою акту-претензії, яка затверджена додатком 1 до Порядку № 1145, зокрема, не містить посилання на договір зі споживачем (споживачами), не визначено чи то послуги з прибирання прибудинкової території двірником не надавалися, чи надавалися неналежної якості, не містить інформацію, що характеризує ненадання цих послуг, а лише перелічені дати, не зазначені інші умови.

Акт-претензія від 29.01.2019р. була розглянута відповідачем у відповідності до норм законодавства і надано обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії, оскільки акт-претензія не відповідає вимогам ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, і Порядок, затвердженому постановою КМУ від 27.12.2018р. № 1145.

Варто зазначити, що позивач помилково повязує обсяг і якість послуг з графіком роботи двірника, вважаючи, що цей графік є підтвердженням зменшення обсягу послуг і перерахунку у звязку із цим їх вартості. Адже за приписами Порядку № 1145 невиконання певного виду робіт, повязаних з наданням послуг, у звязку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією (абз. 3 п. 11).

Таким чином, факт ненадання чи надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги не може бути підтверджений графіком роботи двірника, при тому, що територія, яка останній обслуговує, позивачем не обстежувалася, доказів про її стан відповідачеві не надавалися.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (заперечень), крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що мало місце ненадання послуг, перерва у їх наданні або надання неналежної якості.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірною відповіді про відмову у задоволенні вимог, що містилися в акті-претензії від 29.01.2019р. у звязку з їх недоведеністю.

Відсутні і підстави для перерахунку розміру плати за утримання прибудинкової території, оскільки позивачем не доведені підстави для перерахунку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-XII, у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

За правилами ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. № 2939-VI доступ до публічної інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому, під публічною інформацією розуміється інформація відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: 2) без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; 11) без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі.

Частиною 1 ст. 8 цього Закону передбачене право виконавця комунальних послуг та управителів без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством.

Державне регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги будується на принципах: доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій; нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку; відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил; відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства.

Відтак, вся інформація про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги і відповідні документи за своїм характером є відкритою інформацією, становить суспільний інтерес, і відповідно суб'єкти господарювання є її розпорядниками відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (мається на увазі від 04.06.2004р. № 1875-IV) (п. 2.10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016р. № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації»).

Статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 02.10.1996р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян». Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону. Тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняття "спеціальний закон", що вживається у ч. 2 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 04.06.2004р. № 1875-IV.

Одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до цього Закону, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (п. 2 ч. 5 ст. 19, п. 4 ч. 1 ст. 22 Закону «Про житлово-комунальні послуги»), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом України «Про звернення громадян» (п.п. 3.3, 3.4 вищевказаної постанови Пленуму).

Зі змісту позовної заяви, доданих до неї документів, виходячи з суті спору, не вбачається, що спірні правовідносини, що склалися між сторонами, хоч і повязані із наданням житлово-комунальних послуг, але виникли не внаслідок ухилення від надання публічної інформації, мають виключно індивідуальний характер, оскільки зачіпають інтереси лише конкретної особи (споживача послуг), отримуваних щодо конкретної прибудинкової території, а тому регулюються нормами Закону України «Про звернення громадян».

Позивач не надсилав відповідачеві запит у порядку Закону України «Про звернення громадян» про надання інформації про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості (ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Не є обґрунтованими і посилання позивача про порушення відповідачем норми ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Позивач не надав доказів того, що ним у встановленому законом порядку виявлено недоліки з виконання робіт по утриманню (прибиранню) прибудинкової території, або ж він вимагає їх виконання повторно, що не є підставою для відшкодування збитків у розумінні ст. 10 Закону.

Безпідставними вважаю також і позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з о гляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Оскільки при розгляді справи не встановлено наявності вини та порушень з боку відповідача, тому не є обґрунтованими доводи позивача про завдання йому моральної шкоди через відсутність наслідків заподіяння такої шкоди, передбаченої положеннями ст. 23 ЦК України та відсутністю доказів, якими підтверджується заявлена позовна вимога в цій частині.

За вищезазначеного, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 3073грн.60коп. (по 768грн.40коп. х 2 немайнові позовні вимоги та 2 майнові позовні вимоги = 3073грн.60коп.) відносяться на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст. 7, 8, 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положення Законів України «Про захист прав споживачів», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання протиправним розгляду акта-претензії у звязку з відсутністю обґрунтованої відмови, визнання порушення права на інформацію про комунальні послуги, стягнення переплати і відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати у цій справі по сплаті судового збору у розмірі 3073грн.60коп. віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.