Справа № 214/6851/18
2/214/1159/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 квітня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» з нарахування заборгованості на імя ОСОБА_1 за послуги з газопостачання щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1, та зобовязати списати вказану заборгованість.

В обґрунтування позовних вимог зазначенив, що позивач з 2017 року є власником однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 41/32. 15.05.2013 року рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №166 неповнолітньому ОСОБА_1 було надано статус дитини сироти. 21.05.2014 року рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №186 за неповнолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було збережено житло за адресою: АДРЕСА_2 до повноліття. В зазначеній квартирі був зареєстрований, але не проживав ОСОБА_3, якого рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2016 року визнано таким, що втратив право користування квартирою №32, що розташована у будинку №41 по вулиці Космонавтів у м. Кривому Розі. 21.12.2016 року ОСОБА_4 був знятий з реєстрації за вказаною адресою. Також у вказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_5, яка була знята з реєстрації 23.01.2014 року. 01.09.2016 року комісією в складі працівників служби у справах дітей Саксаганської районної у місті ради, сусідів та опікуна ОСОБА_1 було складено Акт обстеження житла, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 41/32, яким було встановлено, що у зазначеній квартирі з 2012 року відключені всі комунікації. 20.06.2017 року було проведено обстеження житлово-побутових умов вищевказаної квартири та складено відповідний Акт та встановлено, що газопровід відрізано та опломбовано. З 2012 року і по сьогоднішній день в зазначеній квартирі ніхто не проживав та не користувався житлово-комунальними послугами. Проте, ПАТ «Криворіжгаз», нараховувались значні суми до сплати за користування наданими послугами. У звязку з цим, до ПАТ «Криворіжгаз» було направлено адвокатський запит про надання інформації про те, яка сума заборгованості за послуги газопостачання станом на сьогоднішній день по зазначеній квартирі, на підставі чого виникла заборгованість за послуги газопостачання станом на сьогоднішній день та яка існує процедура для списання заборгованості, помилково нарахованої за користування послугами газопостачання. У відповіді ПАТ «Криворіжгаз» було вказано, що 08.06.2011 року на обєкті споживача ОСОБА_6, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 41/32, було припинено газопостачання шляхом механічного відєднання та з 08.06.2011 року нарахування за послуги з газопостачання за даною адресою не здійснювалися. Станом на 08.06.2011 року заборгованість за надані послуги за користування природним газом по особовому рахунку НОМЕР_1 становить 1639,37 грн. На момент припинення газопостачання у вищезазначеній квартирі шляхом механічного відєднання у 2011 році позивачу ОСОБА_1 було лише 13 років. На момент коли позивач набув права власності на зазначену квартиру, послуги з газопостачання не надавались більше 6-ти років. Особовий рахунок НОМЕР_1 відкрито не на імя позивача, а на імя ОСОБА_7. Таким чином, на момент виникнення заборгованості за послуги з газопостачання, позивач ОСОБА_6 не був власником вищезазначеної квартири, був малолітньою дитиною. Крім того, особовий рахунок в ПАТ «Криворіжгаз» відкрито на іншу особу. ОСОБА_6 не має жодного відношення до заборгованості за газопостачання, що виникла не з його вини. Але, незважаючи на всі обставини, за квартирою, власником якої є ОСОБА_6, рахується борг за послуги газопостачання у розмірі 1639,37 грн. Тому вважає дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо нарахування заборгованості за послуги газопостачання по квартирі, розташованій за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 41/32, незаконними та такими, що порушують законні права та інтереси ОСОБА_1

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача також надав до суду відповідь на відзив, яка за змістом відповідає змісту позовної заяви.

Представник відповідача у судове засідання також не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої заперечила проти задоволення позовних вимог повністю, просила розглянути справу за відсутності ПАТ «Криворіжгаз». Також подала до суду відзив та додаткові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначила наступне. Як убачається з доказів доданих позивачем до позовної заяви та відповідачем до відзиву на позовну заяву, ПАТ «Криворіжгаз» не здійснювало нарахування на імя ОСОБА_1, адже нарахування за поставлений природний газ в сумі 1639,37 грн. здійснено на імя ОСОБА_7, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ПАТ «Криворіжгаз» з нарахування заборгованості на імя ОСОБА_6 за послуги з газопостачання щодо квартири за адресою вул. Космонавтів, 41/32, задоволенню не підлягають. Окрім того, чинним законодавством України, в тому числі, Податковим кодексом України та Положенням про інвентаризацію активів та зобовязань затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, визначений порядок списання дебіторської заборгованості. Так, зазначеними нормативними документами не передбачено такої підстави для списання дебіторської заборгованості як: рішення суду за позовною заявою третіх осіб, а отже і позовні вимоги щодо списання заборгованості, що рахується за ОСОБА_3 задоволенню не підлягають. Звертала увагу, що згідно ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Порушення прав, свобод чи інтересів особи повинне бути реальним, дійсним, існувати безпосередньо на момент звернення до суду. При цьому, матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів полягає в першочерговому зясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені. Процесуально-правовий аспект захисту прав полягає у здійсненні їх захисту способом, визначеним законом. У звязку з цим важливим є зясування питання щодо того, про який саме захист прав та від яких конкретно порушень йдеться. Вважала, що з урахуванням положень ст.ст.15, 16 ЦК України пред'явлення позову про визнання протиправними дії ПАТ «Криворіжгаз» з нарахування заборгованості на імя ОСОБА_1 за послуги з газопостачання щодо квартири за адресою вул. Космонавтів, 41/32 та зобовязання ПАТ «Криворіжгаз» списати вказану заборгованість, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а отже не є належним способом захисту. Вважала, що сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості, не тягне для позивача негативних наслідків, обовязків для захисту його прав за відсутності спору про них, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, та не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Вважала, що за правовою природою позовні вимоги позивача, фактично є запереченнями проти неіснуючих позовних вимог до нього. З імперативної процесуальної норми ст. 5 ЦПК України вбачається, що рішення (ухвала) суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Захист прав свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановлення судом факту їх порушення. Чинним законодавством України не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє. Вважала, що сторона звернулась до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною при нарахуванні заборгованості, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене. Позаяк, звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав, позивач не врахував того, що він, як власник порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи цивільного інтересу, може скористуватися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту, адекватним змісту порушеного права, до чого також зводяться правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Зазначила, що аналогічна правова позиція висвітлена в рішенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.10.2018 року по справі № 214/2996/18, що залишено в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2019 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16 квітня 2015 року №1274 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву «Інгулець» Інгулецького району в м. Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз».Відповідно до абзацу 1 ч. 6 Розділу VII Закону України «Про ринок природного газу», введеного в дію з 01.10.2015 року, провадження діяльності з постачання та розподілу природного газу здійснюється на підставі чинних ліцензій, що були видані до дня введення в дію цього Закону, протягом трьох місяців після затвердження ліцензійних умов на провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з положеннями цього Закону. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року №201, які набрали чинності з 26.03.2017 року.

Так, позивач ОСОБА_6 на підставі свідоцтва №1175 про право власності від 28 березня 2017 року є власником квартири №32, що розташована в будинку №41 по вул. Космонавтів у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.9).

Як убачається з повідомлення ПАТ «Криворіжгаз» (а.с.32), 08 червня 2011 року на обєкті, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 41/32, було припинено газопостачання шляхом механічного відєднання. Таким чином, з 08 червня 2011 року нарахування за послуги з газопостачання за даною адресою не здійснювались. Станом на 08 червня 2011 року заборгованість за надані послуги з газопостачання становить 1639 грн. 37 коп. Розрахунок заборгованості ПАТ «Криворіжгаз» не має можливості надати, так як у липні 2017 року сталось втручання в роботу компютерної техніки Товариства невідомою особою шляхом надсилання шкідливого програмного забезпечення (вірусу). У звязку з зазначеними подіями Товариство втратило велику кількість інформації, в тому числі щодо нарахування по сплаті за спожитий природний газ, пільгам та субсидіям за період до липня 2015 року.

Як убачається зі змісту додаткових пояснень представника ПАТ «Криворіжгаз», ПАТ «Криворіжгаз» не здійснювало нарахування за поставлений природний газ за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 41/32, в сумі 1639 грн. 37 коп. на імя позивача ОСОБА_8, адже здійснювало зазначене нарахування на імя ОСОБА_7.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01 травня 1996 року до 21 грудня 2016 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21-22, 23, 46).

Згідно довідки ПАТ «Криворіжгаз», виданої саме на імя абонента ОСОБА_7, заборгованість по ПАТ «Криворіжгаз» за користування природним газом по особовому рахунку № НОМЕР_1, станом на 01.07.2015 року складає 1639 грн. 37 коп. (а.с.47).

Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Разом з тим, зазначений ч. 2 ст. 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою позовних вимог та предметом спору стала, на думку позивача, неправомірність нарахування ПАТ «Криворіжгаз» заборгованості за користування природним газом в розмірі 1639 грн. 37 коп. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 41/32.

Натомість суд приходить до висновку, що усі обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, викладені в позовній заяві, по своїй суті можуть бути лише запереченням у разу пред'явлення до нього позову ПАТ «Криворіжгаз» про стягнення заборгованості, яку він оспорює в рамках даної справи, однак таких вимог до останнього не заявлено.

Так, судом установлено, що за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, 41/32, станом на 08 червня 2011 року, мається заборгованість за надані послуги з газопостачання, в розмірі 1639 грн. 37 коп. Однак, ПАТ «Криворіжгаз» за вказаною адресою здійснювало нарахування за поставлений природний газ на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який з 01 травня 1996 року до 21 грудня 2016 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а на імя позивача ОСОБА_1 не здійснювало зазначене нарахування.

Крім того, судом не встановлено, та сторонами не надано доказів суду, що позивач ОСОБА_6 є правонаступником ОСОБА_7 або на іншій підставі відповідає за його борги.

Таким чином, судом не встановлено, що діями відповідача були порушені права позивача, оскільки дії щодо нарахування зазначеної суми заборгованості, які позивач просить визнати протиправними, ніяким чином не стосуються прав позивача.

Відтак, суд виходить з того, що фактичні обставини, пов'язані із наявністю заборгованості за послуги з постачання природного газу підлягають доведенню при пред'явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулась до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною при нарахуванні заборгованості, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

Позаяк, звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав, позивач не врахував того, що він, як власник порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи цивільного інтересу, може скористуватись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту, адекватним змісту порушеного права, до чого також зводяться правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11.

Вказані вище доводи, наявні та оцінені судом за власним переконанням докази, встановлені судом обставини в своїй сукупності приводять суд до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у звязку з їх недоведеністю.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 77, 78, 80, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.