Справа № 188/492/19
Провадження № 2/188/302/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Петропавлівський районний суд, Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області (далі відповідач) про встановлення факту постійного проживання, в якій просить встановити факт постійного проживання позивача зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Петропавлівка Дніпропетровської області, з 2012 року по день її смерті.

Позов обґрунтовує таким.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Петропавлівка померла матір позивача ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на її спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 будинок АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 була зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 , але у зв`язку з похилим віком та поганим станом здоров`я з 2012 року по день смерті фактично мешкала разом з позивачем у будинку АДРЕСА_1 , бо потребувала стороннього догляду.

Померла ОСОБА_2 заповіту не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки чоловіка у померлої не було, а син ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач звернулася до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але державний нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини.

Нотаріус роз`яснив, що позивач не був зареєстрований з матір`ю за однією адресою, факт його постійного проживання з померлою може встановити лише суд. Саме тому позивачу звернулася для захисту своїх спадкових прав до суду. Для прийняття спадщини позивачу необхідно встановити факт постійного проживання з померлою матір`ю на час відкриття спадщини.

Позивач просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Петропавлівка Дніпропетровської області з 2012 року по день її смерті.

В судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі.

Відповідач в судове засідання представника не направив, подав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню позову з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено на підставі наданих позивачем доказів таке.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 15.03.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області матір`ю позивача є ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 26.12.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 16.06.2017 Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Відповідно до Витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання НОМЕР_4 НОМЕР_5 2018, виданого 12.06.2018 Петропавлівським районним сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_2 належали на праві приватної власності два житлових будинки, розташовані за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19615984, виданим 22.07.2008 Павлоградським МБТІ та свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за № 1210, виданим 21.01.1993 Петропавлівською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованим 05.10.1998 Павлоградським МБТІ.

Згідно з актом обстеження матеріально побутових умов, складеним 15.08.2018 депутатом Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Головатою Н.В. в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померла ОСОБА_2 з 2012 по день смерті проживала у своєї доньки ОСОБА_1 , а зареєстрована була за адресою: АДРЕСА_2 .

17.08.2018 державний нотаріус Петропавлівської районної державної нотаріальної контори своєю постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно зі статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

Відповідно до ч.10 ст. 6 вказаного Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2019 за № 61-44149св18.

Суд дійшов висновку про наявність достатніх доказів для встановлення факту постійного проживання позивача ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Петропавлівка Дніпропетровської області з 2012 року по день її смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір, про що до позову додана квитанція банку № 0.0..1 від 08.04.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити та залишити судові витрати на ньому.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 , до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, , місце розташування: індекс 52700, вул. Героїв України, 53, смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, про встановлення факту постійного провадження задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Петропавлівка Дніпропетровської області з 2012 року по день її смерті.

Судові витрати залишити на позивачу ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда