Провадження №2/523/504/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, 65069, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання їх неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19.09.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по 1944 гривень щомісячно, проте цих коштів для забезпечення дитини всім необхідним позивачу не вистачає, оскільки позивач вимушена винаймати житло, оплачувати курси іноземної мови, які дитина відвідує та самостійно оплачувати лікування дитини, яке призначено лікарем, тому визначена рішенням суду сума аліментів є недостатньою для утримання дитини, у звязку з чим вона вимушена звернутися з позовом до суду.

Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву в якому з позовними вимогами не погодився, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки жодна із обставин, на які посилається позивач, належним чином не обґрунтована.

Позивачка надала 18.01.2019 року відповідь на відзив та наполягала на задоволенні позову, вважала достатнім наданих доказів та звернула увагу на те, що батько зобовязаний надаватиКрім стягнутих аліментів, кошти на додаткові витрати згідно ст.185 СК України.

Заперечення на відповідь на відзив відповідач до суду не надіслав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вивчивши відзив на позов, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, у судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 07.12.2015 року Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19.09.2018 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по 1944 гривень щомісячно.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Посилання позивачки на ті обставини, що, працюючи на посаді провідного експерта з обслуговування клієнтів в АТ «ОТП Банк» із заробітною платою в 8000 гривень, їй цих коштів не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним, оскільки вимушена винаймати житло оренда якого складає 5500 гривень на місяць; та що дитина навчається у школі і відвідує групу продовженого дня вартість якої складає 500 грн. на місяць, а також курси англійської мови, вартість яких складає 560 грн. на місяць; суд до уваги не приймає, оскільки оренда житла не відноситься до додаткових витрат на дитину, а те, що відвідування курсів поза межами шкільної програми необхідне дитині для розвитку здібностей у вивченні іноземної мови, та факт сплати за навчання на курсах, позивачкою не доведені.

Також позивачкою не підтверджена необхідність відвідування дитиною санаторію, вартість якого склала 2750 грн. та витрати на квитки у розмірі 364 грн., оскільки з довідки КУ «Дитяча міська поліклініка №2», яка наявна у матеріалах справи, посилання лікаря щодо необхідності лікування дитини в санаторії відсутнє.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки вказані витрати на оренду житла не відносяться до додаткових витрат на дитину у розумінні ст.185 СК України, навчання на курсах іноземної мови не викликані необхідністю розвитку здібностей та не підтверджена сума таких витрат, а відвідування санаторію необхідністю такого лікування, а тому ці витрати були особистим волевиявленням позивача.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також суд звертає увагу сторін, що за наявності додаткових витрат на дитину, передбачених ст.185 Сімейного кодексу України, позивачка не позбавлена права звернутись до суду з відповідним позовом до відповідача, надавши необхідні докази.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, 65069, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити повністю.

Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.02.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: