Провадження № 22-ц/801/593/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 рокуСправа № 127/23921/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2019 року, ухваленого суддею Борисюк І.Е., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.06.2008 у справі № 2-866/2008, та стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до дня повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку. Виконавчий лист, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення від 13.06.2008 у справі № 2-866/2008 ОСОБА_3 просила відкликати, а судові витрати стягнути з ОСОБА_4

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що з 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який згідно рішення суду розірвано у 2009 році. В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5, яка проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.06.2008 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. На даний час майновий стан позивача та її доньки змінився, виріс прожитковий мінімум та мінімальна заробітна плата, а тому аліменти в розмірі 400,00 гривень не задовольняють усіх потреб дитини. Зазначає, що для забезпечення потреб дитини і її гармонійного розвитку доцільним буде стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку (доходу).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам справи просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду першої інстанції на недоведення позивачем підстав для збільшення розміру аліментів є необгрунтованим, оскільки вона зверталась з позовом про зміну способу аліментів; судом не застосовано до даних правовідносин положення ч. 3 ст. 181 СК України про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частці від його заробітку (доходу); посилання в рішенні суду на щорічну індексацію аліментів, визначену у твердій грошовій сумі є безпідставним, оскільки ця норма введена в дію в редакції Закону від 03.07.2018 та не може позбавити позивача права звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального становища відповідача, а також доказів погіршення матеріального становища позивача, її стану здоров'я. Також позивачем не надано доказів наявності обставин, визначених ст. 192 СК України, необхідних для зміни розміру аліментів, які вже визначені рішенням суду. Підстав для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.06.2008 шляхом збільшення їх розміру та способу стягнення не має.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18.04.2006 (а.с.4).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.06.2008 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.04.2008 (а.с.9).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.05.2009 шлюб між сторонами розірвано, про що 07.09.2009 видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.10).

Неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає разом із матір'ю у АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК» № 15 від 25.06.2018 (а.с.8).

За змістом ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, яка ратифікована постановою ВРУ №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Таким чином, закон наділив правом стягувача аліментів на звернення до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, однак, як слідує із змісту позовної заяви, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про зміну способу аліментів, а не про зміну розміру аліментів.

Положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов'язують право особи, яка звертається з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов'язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право позивачу гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України.

Помилковим є посилання в рішенні на правову позицію, висловлену Верховним Судом 12.09.2018 у справі №459/2181/17, оскільки ця позиція висловлена за результатами рогляду справи, предметом якої є збільшення розміру аліментів внаслідок зміни в законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину.

У ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, у січні 2019 року (на момент ухвалення рішення у даній справі), з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», становив 1013 грн 50 коп.

Апеляційний суд враховує, що з часу присудження аліментів в розмірі 400 гривень через інфляційні процеси в Україні значно підвищилась вартість життя, у зв'язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на дитину не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, не відповідає мінімальним її потребам та не забезпечує достатній життєвий рівень.

Відповідач відзиву на позовну заяву та апеляційну скаргу не надав, щодо зміни способу стягнення аліментів не заперечив.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе. Дитині має забезпечуватися такий захист, який є необхідним для її благополуччя, а тому виходячи із цих принципів, принципів розумності, справедливості, законності, верховенства права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу аліментів.

У позовній заяві позивач просить присудити до стягнення аліменти у частці від доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Однак, такі вимоги в частині визначення початкового моменту сплати аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки від дня пред'явлення позову стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а не у даному спорі про зміну способу їх стягнення, які мають стягуватися від дня набрання чинності рішенням суду.

З урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, спосіб стягуваних аліментів підлягає зміні з твердої грошової суми у розмірі 400 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до пп. б, в п. 3 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення на користь держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 704,80 грн та судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1057 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 червня 2008 року у справі №2-866/2008.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) гривень 20 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Виконавчий лист, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 червня 2008 року у справі №2-866/2008 - відкликати.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко