Справа № 415/2750/18
Провадження № 22-ц/810/316/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, травня місяця, 15-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у цивільній справі (№ 415/2750/17 суддя І інстанції Фастовець В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про визнання протиправним та скасування рішення комісії, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ТОВ «ЛЕО» про визнання протиправним та скасування рішення комісії. Просила суд визнати незаконним та скасувати рішення комісії Лисичанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» по розгляду Акту № 0002133 від 04.01.2018 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, оформлене протоколом від 28 листопада 2017 року № 229.

Позов було прийнято до розгляду і рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ЛЕО» про визнання протиправним та скасування рішення комісії задоволено. Суд визнав незаконним та скасував рішення комісії Лисичанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» по розгляду Акту № 0002133 від 04.01.2018 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, оформлене протоколом від 15 січня 2018 року № 229.

ТОВ «ЛЕО» не погодились з таким рішенням суду першої інстанції та надали на нього апеляційну скаргу, у якій посилаючись на припущені судом порушення норм матеріального та процесуального права просять рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25.02.2019 року скасувати. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛЕО» про визнання протиправним та скасування рішення комісії закрити.

У судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників скаржника та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Так, статтею ст. 367 ЦПК України є передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Статтями 263, 264 ЦПК України є визначеним про те, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 12,81 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивач є споживачем послуг електропостачання згідно договору від 15.04.2010 р. № 721308056 про постачання електричної енергії, особовий рахунок НОМЕР_1 . 04.01.2018 р. під час проведення перевірки квартири побутового споживача працівниками відповідача було складено Акт про порушення Правил користування електричною енергією № 0002133 від 04.01.2018 р., а саме п. 42-48 - самовільне підключення електричної проводки до електромережі, що не належить електропостачальній організації (мережі ЖЕК-5) з порушенням схеми обліку відкритою електричною проводкою, яке представник електропостачальника не міг виявити при проведенні контрольного огляду. Підключення додаткового фазного проводу з шини діаметром РЩ-04 кВ для підключення навантаження половини квартири поза електролічильником. У РЩ-04 кВ провід додаткової фази виконаний додатковою проводкою, з РЩ на квартиру виконаний відкритою проводкою. Виконано за допомогою пошукача прихованої проводки тип «Дятел». Позивачка с виявленим порушенням погодилася (а.с.3). Позивачку також було повідомлено про засідання комісії з розгляду складеного акту 24.01.2018 р. (а.с.3 зв.). 15.01.2018 р. позивачка звернулася до відповідача із заявою про проведення комісії, призначеної по акту № 0002133 від 04.01.2018 р. провести 15.01.2018 р. (а.с.36). 15.01.2018 р. було проведено засідання комісії, на якому був розглянутий акт про порушення Правил користування електричною енергією № 0002133 від 04.01.2018 р. та прийняте рішення про визнання його складеним правомірно (а.с.7). 15.01.2018 р. позивачка звернулася до відповідача із заявою про надання їй розрахунку суми за складеним актом про порушення (а.с.4). 22.01.2018 р. позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила повідомити про дату та час розгляду акту і повідомляла про бажання бути присутньою на засіданні комісії, що призначено на 24.01.2018 року. (а.с.5). На заяви позивачки відповідачем було надано відповідь від 22.01.2018 року № 90, що засідання комісії відбулося 15.01.2018 року, за результатами розгляду засідання комісії надано: копію протоколу № 229 від 15.01.2018 р.; квитанцію на суму 35 977,13 грн. розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії (а.с.6). 27 січня та 27 лютого 2018 р. позивачка звернулася до відповідача із заявою про розстрочення сплати нарахованої суми (а.с.40, 41). 27 лютого 2018 р. між відповідачами був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за електроенергію (а.с.42-43).

Згідно наданої копії Розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за Актом про порушення споживачем «Правил користування електричною енергією для населення», здійсненого згідно п. З Методики, позивачу було нараховано додатково до сплати 35 977,13 грн. за середній обсяг розрахункового споживання 26 345 кВт./год. за період з 04 листопада 2015 р. по 04 січня 2018 р. (26 місяців) у кількості 26 345 кВт./год. (а.с.8), тобто з моменту останньої перевірки позивачки (а.с.44). Період нарахування та початок його відліку саме від дня останньої перевірки підтвердив у судовому засіданні і представник відповідача. Вказане суперечить нормі Методики, адже період нарахування у будь-якому випадку обмежений сумарною кількістю днів за 12 календарних місяців, тому зроблений відповідачем розрахунок вартості необлікованої електричної енергії за період у 26 місяців не відповідає діючому законодавству. За таких обставин суд дійшов до висновків про те, що надані позивачкою докази є достатніми та переконливими і оскільки розрахунок проведених нарахувань згідно абз.10 п.53 Правил зазначається у протоколі, яким оформляється рішення комісії, то позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись із усіма такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов поспішно, з певним порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Зазначена правова позиція є висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у цивільній справі № 522/12901/17-ц. Крім того, Верховний Суд в зазначеній постанові вказав, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку ж правову позицію є наведено і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Отже, з огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновків що заявлені по справі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування рішення комісії Лисичанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» по розгляду Акту № 0002133 від 04.01.2018 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, оформлене протоколом від 15.01.2018 року № 229, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Суд першої інстанції не врахував вказані вище положення чинного законодавства України та дійшов помилкового висновку, що спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. (частина шоста статті 13 в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про визнання протиправним та скасування рішення комісії підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 377, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про визнання протиправним та скасування рішення комісії скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про визнання протиправним та скасування рішення комісії закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуючий

Судді