Справа №635/2029/19
Провадження №2/635/1845/2019

УХВАЛА
про забезпечення доказів
17 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Панас Н.Л.
при секретарі - Крилєвській І.А,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Покотилівка заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
16 квітня 2019 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката ОСОБА_2, в якій вона просить забезпечити позов шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо об'єкту нерухомого майна - житлового будинку №40 по вулиці Коцюбинського в с.Кринички Харківського району Харківської області.
Сторони у судове засідання не викликались, а тому, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось.
Перевіривши матеріали заяви суд приходить до наступного висновку.
Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з вимогами ст.150 ЦПК України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обовязку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Згідно роз'яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено гарантію кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р., п. 40).
Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Враховуючи те, що відповідач - особа похилого віку, сума, яку позичила відповідач за договором є доволі значною, а тому є ризик того, що виконання рішення буде ускладнено або взагалі неможливо, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.
Заборонити суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо об'єкту нерухомого майна - житлового будинку №40 по вулиці Коцюбинського в с.Кринички Харківського району Харківської області, загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею - 37,9 кв.м., який на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 05 вересня 2009 року за реєстровим №1-3342 Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, належить ОСОБА_3.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень та є виконавчим документом.
Стягувачем за цим виконавчим документом є ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: м.Дніпро, вул.Михайла Грушевського, 22/5).
Відповідно до вимог ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, строк предявлення до примусового виконання якої становить три роки, який обчислюється з наступного дня після її постановлення, тобто з 18.04.2019 року до 18.04.2022 року.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом п"ятнадцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст ухвали виготовлено 17 квітня 2019 року.
Суддя Н.Л.Панас