КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року місто Київ.

Справа 755/19205/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/914/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року (ухвалене в складі судді Гончарука В.П., інформація про дату складання повного судового рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання кредитного договору та договору іпотеки такими, що припинено, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищеназваним позовом, в якому просила суд визнати припиненими кредитний договір, укладений між сторонами 05 червня 2006 року з 16 червня 2009 року та кредитний договір від 18 червня 2007 року з 12 квітня 2010 року, а також договір іпотеки від 05.06.2006 року та договір іпотеки від 18.06.2007 року та зняти заборону відчуження іпотечного майна за договорами іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за умовами кредитних договорів строк користування кредитом вважається таким що сплив та як наслідок термін надання кредиту вважається таким що закінчився. У зв'язку з тим що кредитні договори припинили свою дію то відповідно до п. 6.3 іпотечних договорів вони також припинили свою дію.

В подальшому позивачем вимоги були уточнені і остання посилалась на те, що підставою подачі нею позову є не лише наявність рішень судів про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитом через сплив строку позовної давності, а й те, що сторони в договорі врегулювали питання зміни строку виконання основного зобов'язання, а настання обставин передбачених п. 4.5 договорів припиняє дію самих договорів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її вимоги задовольнити в повному обсязі. В скарзі посилається на те, що кредитні договори припинили свою дію через те, що закінчився строк виконання зобов'язань за кредитними договорами відповідно до умов, які при їх укладенні погодили сторони.

Суд не врахував, що в п.6.3 іпотечного договору сторони погодили, що іпотечні договори діють з моменту їх нотаріального посвідчення до припинення основного договору. оскільки дія самих кредитних договорів припинилась то як наслідок припинилась і іпотека в розумінні ст. 17 закону України "Про іпотеку".

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримала.

Представник банку проти задоволення скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої ЦК України. Норми даної глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо), зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора, ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд вважав встановленими такі обставини

05 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 08-038/276к, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 85 000 доларів США зі сплатою 12,00% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 04.06.2013 р.

18 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений Договір кредиту № 08-038/314 відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 32 500 доларів США зі сплатою 13,00% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 17.06.2017 р.

05 червня 2006 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 08-038/276к від 05.06.2006 року, між банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 02-038/386і, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Гончар Т.В. та зареєстрованого за № 2102, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, що належить Іпотекодавцю, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

18 червня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 08-038/314 від 18.06.2007 року, між банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 02-038/587, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Ханіною А.В. та зареєстрованого за № 1541, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, що належить Іпотекодавцю, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

позичальником були порушені умови Договорів, а саме, умови щодо погашення заборгованості за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 08-038/276к від 05 червня 2006 року та за Кредитним договором №08-038/314 від 18 червня 2007 року, в зв'язку з чим, на її думку, вступив в дію п. 4.4. (строк користування Кредитом вважається таким, що сплив) та як наслідок п. 7.4 (термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився).

При цьому, відповідно до пунктів 4.5 зазначенихКредитних договорів, у разі невиконання (не належного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7.,3.3.8.,(а саме, п.3.3.7- своєчасно та в повному обсязі погашати Транші Кредиту в строки визначені цим Договором; п.3.3.8.- погасити в повному обсязі всі Транші Кредиту та сплатити нараховані проценти за фактичний час використання кредиту та можливі штрафні санкції, у термін, визначений цим Договором) цього Договору, протягом більше ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

В п. 3.3.7 Договорів визначено обов'язок позичальника своєчасно та в повному обсязі погашати транші кредиту в строки визначені п.1.1.2 цих Договорів.

В п. 3.3.8 Договорів визначено обов'язок позичальника погасити в повному обсязі всі транші кредиту та сплатити нараховані проценти за фактичний час використання кредиту та можливі штрафні санкції у термін визначений п. 1.1.2 цих Договорів.

Оскільки обов'язки передбачені п. 3.3.7 та 3.3.8 Договорів кредиту Позичальницею не виконувались з грудня 2009 р за Кредитним договором №08-038/314 від 18 червня 2007 року та з лютого 2009 за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 08-038/276к від 05 червня 2006 року, у відповідності до пунктів 4.5 та 7.5 Договорів Кредиту строк користування кредитами сплив на 91 календарний день з моменту не сплати чергового платежу Позичальником, на виконання умов вище вказаних Кредитних Договорів.

При цьому, відповідно до умов п 1.1.2 Кредитного договору №08-038/314 від 18 червня 2007 року, кінцевим терміном погашення всіх траншів Кредиту до 17 червня 2017 року, а відповідно до п.1.1.2 Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 08-038/276к від 05 червня 2006 року кінцевим терміном погашення всіх траншів Кредиту до 04 червня 2013 року.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, та як зазначає сама позивач, зобов'язань, визначених Договорами, нею виконано не було.

Як зазначено у пункті 7.4. даних кредитних договорів « У разі настання обставин визначених п.п. 2.7.3, 3.2.3, 3.3.12, 4.4., 5.4. цього договору, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, і, відповідно Позичальник зобов'язаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції».

Відповідно до п. 4.4. даних кредитних договорів «У разі невиконання ( не належного виконання ) Позичальником обов'язків визначених п.п.3.3.2-3.3.6,3.3.10.,3.3.17., 3.3.18.,цих Договорів, порушення Позичальником умов договорів визначених в п. 1.3.1., 3.3.14., протягом більше ніж десять робочих днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти а фактичний час використання кредиту, та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)».

Згідно із п. 4.5. даних кредитних договорів «у разі не виконання (не належного виконання ) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7,.3.3.8, цього Договору протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування Кредитом вважається таким, що сплив та відповідно Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).»

Таким чином, положення кредитних договорів на які посилається позивач, не містять вказівки на припинення зобов'язання та/або самого кредитного договору.

Обставин, які б свідчили про припинення кредитних договорів, визначених законом, судом також встановлено не було, оскільки зобов'язання за цими договорами не виконані.

Відмова банку в задоволенні вимог до позивача про стягнення заборгованості за цими кредитними договорами через пропуск строку позовної давності, не визначена законом як підстава для визнання таких договорів припиненими.

З огляду на не припинення зобов'язань за кредитними договрами, суд встановив також відсутність правових підстав для припинення іпотеки.

Також суд встановив, що пропуск строку позовної давності, щодо стягнення боргу за основним зобов'язанням та закінчення строку виконання основного зобов'язання не припиняє іпотеку, оскільки така обставина не визначена спеціальним законом, як підстава для припинення іпотеки.

При цьому суд послався на практику Верховного Суду щодо розгляду справ в подібних правовідносинах.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Доводи скарги про те, що припинення дії кредитних договорів є підставою для припинення іпотеки для забезпечення виконання яких вони укладались, колегія суддів не приймає з огляду на те, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, яке лишилось не виконаним, як закінчення строку дії договору. Закінчення строку дії договору не припиняє невиконаного зобов'язання між сторонами.

Суд вірно встановив, що ті умови договору, які сторони виклали, щодо зміни строку виконання основного зобов'язання, не передбачають припинення таких зобов'язань через закінчення строку дії договору.

Навпаки п. 7.3 кредитного договору від 05.06.2006 року, аналогічні положення містяться і в кредитному договорі від 18 червня 2007 року, визначено, що договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

При цьому колегія також виходить з того, що зобов'язання за договором можуть виконуватись сторонами і після закінчення строку дії договору, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про припинення кредитних договорів та договорів іпотеки.

Посилання в додаткових поясненнях на постанову Верховного Суду в справі № 61-11911св18, в якій суд касаційної інстанції погодився з висновками про те, що кредитні договори припинені через закінчення строку виконання основного зобов'язання, колегія суддів не приймає з огляду на те, що вказана постанова не є обов 'язковою до застосування і існують інші постанови, в яких Верховний Суд висловлював іншу позицію, а саме: закінчення строку дії договору не припиняє невиконаного зобов'язання. Постанова в справі 61-1727св17

Слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду на даний час вказані розбіжності не усунуті, а тому колегія суддів вважає за необхідне на даний час дотримуватись вищевикладеної позиції, та виходити з вимог Закону, який не передбачає такої підстави для припинення зобов'язань, як закінчення строку його виконання, а також відмову в задоволенні позову кредитору про стягнення боргу через пропуск строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції залишає його без змін.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повна постанова буде складена протягом 5 днів до 11.02.2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Іванченко М.М.

РубанС.М.