Справа № 419/1933/15-ц
Провадження № 2/419/2/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В.Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ "Епіцентр К" про незаконне звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до відповідача ТОВ "Епіцентр К" протягом часу розгляду цивільної справи декілька разів збільшував та змінював позовні вимоги про незаконне звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування яких посилається на те, що наказом № 88-п від 20.04.2012 року він був прийнятий на посаду охоронника Служби безпеки ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркету м. Луганськ № 2. Трудовий договір укладений на невизначений строк.

Влітку 2014 року, з початком проведення АТО та обстрілів м. Луганськ, керівництво та основний персонал ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркету м. Луганськ № 2 покинули дане підприємство, залишивши його на працівників Служби безпеки ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркету м. Луганськ № 2. Позивач сумлінно виконував покладені на нього службові обов'язки по охороні майна та забезпеченню економічних інтересів ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркету м. Луганськ № 2.

15.08.2014 року внаслідок чергових обстрілів з систем залпового вогню "Град", ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркет м. Луганськ №2 був повністю зруйнований. Внаслідок пожежі згоріли документи позивача, про що він 28.08.2014 року отримав від начальника служби безпеки довідку. У вересні 2014 року бойовики повністю захопили ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркет м. Луганськ № 2 і позивач вимушений був покинути місце роботи, про що повідомив начальника служби безпеки. Наприкінці листопада 2014 року позивач мав змогу повернутися до місця свого постійного проживання у смт Новоайдар. Відновивши свої документи, а саме: паспорт, ідентифікаційний номер, позивач намагався поновити зв'язки з тими, з ким працював в ТОВ "Епіцентр К" та дізнався, що переважна кількість персоналу ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркету м. Луганськ № 2 перевелися та працюють в ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркету м. Харків № 3, а рекрутер (начальник відділу кадрів) ОСОБА_3, що працювала в ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркету м. Луганськ № 2 вже працює на тій же посаді в ТОВ "Епіцентр К" гіпермаркету м. Харків № 3. Начальник відділу кадрів засобами телефонного зв'язку повідомила, що його було звільнено з роботи за власним бажанням. Позивач посилається на те, що він не складав заяви про звільнення за власним бажанням та не був ознайомлений з наказом про звільнення. Тому 21.07.2015 року позивач офіційно звернувся до ТОВ «Епіцентр К» з заявою про видачу йому довідки про роботу та заробітну плату, однак так і не отримав письмової відповіді.

З метою перевірки факту свого звільнення позивач звернувся із заявою про видачу довідки про відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС про суми виплачених доходів та утримання податків з його заробітної плати. Із наданої відповіді, а саме довідки 24.09.2015 року він дізнався про те, що його було звільнено з роботи у ТОВ «Епіцентр К» 24 вересня 2014 року.

Зважаючи на те, що він не писав заяви про звільнення за власним бажанням, не був ознайомлений з наказом про звільнення, вважав, що його звільнення відбулось з порушенням вимог трудового законодавства та його прав. Крім того, такими протиправними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, оскільки позивач посилається на положення листа Міністерства соціальної політики України від 08.07.2014 року №7302/14-14/13 «Про збереження місця роботи працівників, що переміщуються з районів проведення антитерористичної операції або залишаються в таких районах згідно якого працівникам, які не виходять на роботу у зв'язку з переміщенням з районів АТО або такі, які залишаються в таких районах на час проведення АТО і не мають можливості виходити на роботу у зв'язку з небезпекою для життя і здоров'я не можуть бути звільненні за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі прогулу.

Позивач зазначає, що в порушення вимог чинного законодавства України відповідач звільнив його з займаної посади охоронника з порушенням процедури звільнення, без його заяви про звільнення за власним бажанням та без видачі належним чином оформленої трудової книжки, чим порушив його трудові права. Крім того, позивач вважає, що протиправними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду. У зв'язку з чим під час судового розгляду справи, позивач просив суд збільшити позовні вимоги та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на його користь середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з дати звільнення, а саме 24.09.2014 року по день прийняття рішення судом у зазначеній справі (без утримання податків та інших обовязкових платежів і зборів).

В самому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив суд задовольнити його позовну заяву та визнати його незаконне звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Посилаючись на те, що він не складав заяви про звільнення за власним бажанням та не був ознайомлений з наказом про звільнення. 21.07.2015 року офіційно звернувся до ТОВ «Епіцентр К» з заявою про видачу йому довідки про роботу та заробітну плату, однак так і не отримав письмової відповіді. З метою перевірки факту звільнення звернувся із заявою про видачу довідки про відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС про суми виплачених доходів та утримання податків з його заробітної плати. Із наданої довідки 24.09.2015 року він дізнався про те, що його було звільнено з роботи у ТОВ «Епіцентр К» 24 вересня 2014 року. Посилався на лист Міністерства соціальної політики України від 08.07.2014 року №7302/14-14/13 «Про збереження місця роботи працівників, що переміщуються з районів проведення антитерористичної операції або залишаються в таких районах згідно якого працівникам, які не виходять на роботу у зв'язку з переміщенням з районів АТО або такі, які залишаються в таких районах на час проведення АТО і не мають можливості виходити на роботу у зв'язку з небезпекою для життя і здоров'я не можуть бути звільненні за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі прогулу. Позивач зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства України відповідач звільнив його з займаної посади охоронника з порушенням процедури звільнення, без його заяви про звільнення за власним бажанням та без видачі належним чином оформленої трудової книжки, чим порушив його трудові права. Крім того, позивач вважає, що протиправними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив у задоволенні позовної заяви відмовити. На наведені твердження позивача, представник відповідача ОСОБА_2 надав відзив у якому він зазначив, що позов не підлягає задоволенню, а позовні вимоги та доводи позивача спростовуються запереченнями відповідача, викладеними у відзиві, а саме: відсутність факту незаконного звільнення позивача та відсутність доказів з приводу цього. Підставою для подання позову стала помилка допущена при оформленні та наданні звіту до органів Пенсійного фонду України, яка була у подальшому виправлена відповідачем. Запис про звільнення у трудовій книжці містить зазначення неправильної посади підписанта, що також вказує на підробку, а також підтверджує поясненням ОСОБА_4 Запис про звільнення у трудовій книжці містить посилання на підставу звільнення, а саме наказ від 24.09.2014 року № 163 к-тр, який насправді є наказом № 163 к/тр та стосується надання відпустки по догляду за дитиною кухарю «Кафе» ОСОБА_5 У нотаріально посвідченій копії трудової книжки, наданої позивачем, зображення відтиску печатки не відповідає зображенню печатки відповідача. Окрім цього представник відповідача посилається на те, що позивач розуміє неможливість доведення факту звільнення через його відсутність, у звязку з чим він вдається до підробки запису про звільнення у трудовій книжці, яка як виявилось перебувала та перебуває увесь час у позивача. Останній імітував її відправку нібито відповідачем з м. Харкова до смт. Новоайдар на адресу свого проживання та після отримання поштового відправлення позивач здійснив нотаріальне посвідчення трудової книжки.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Відповідно до положень статті 43 КонституціїУкраїни кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Згідно із ст. 5 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі ст. ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до наказу ТОВ «Епіцентр К» від 20 квітня 2012 року № 88-п ОСОБА_1 був прийнятий на посаду охоронника служби безпеки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету м. Луганськ № 2. Внаслідок захоплення бойовиками м. Луганська, ТОВ «Епіцентр К» з липня 2014 року з метою забезпечення умов праці працівникам гіпермаркетів вирішувало питання про їх переведення до інших гіпермаркетів ТОВ «Епіцентр К». Позивач ОСОБА_1 разом із іншими охоронцями служби безпеки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 у м. Луганську продовжували працювати у зазначеному гіпермаркеті для забезпечення охорони його майна таким чином виконуючи свої функціональні обовязки. З серпня 2014 року, після пошкодження будівельно-господарського гіпермаркету № 2 ТОВ «Епіцентр К» у м. Луганську, внаслідок обстрілу позивач перестав виходити на роботу.

Так виходячи з відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 звільнений з роботи 24 вересня 2014 року. Вказаний факт також підтверджується наданою позивачем нотаріально посвідченою копією трудової книжки, згідно даних якої він був звільнений, а саме 24 вересня 2014 року за власним бажанням за пунктом 1 частини першої статті 38 КЗпП України (наказ від 24 вересня 2014 року № 163 к-тр). Запис здійснений заступником начальника служби безпеки гіпермаркета № 2 ТОВ «Епіцентр К» у м. Луганську ОСОБА_4 з проставленням відтиску круглої печатки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 м. Луганська «Служба персоналу».

Відповідно до повідомлення Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 26 лютого 2016 року № 3261/05 у звіті про суми нарахованої зарплати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2014 року була подана інформація про припинення трудових відносин з ОСОБА_1 з 24 вересня 2014 року на підставі статті 38 КЗпП України. Проте, 23 листопада 2015 року ТОВ «Епіцентр К» направлено «скасовуючий» звіт, яким інформацію про припинення трудових відносин з позивачем ОСОБА_1 на підставі статті 38 КЗпП України з 24 вересня 2014 року, скасовано.

Допитаний свідок, заступник головного бухгалтера ОСОБА_6, пояснив, що при заповненні та формуванні Звіту про суми нарахованої заробітної плати: застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2014 року колонки «Дата припинення» у таблиці 5 Трудові відносини застрахованих осіб», запис про звільнення позивача стався внаслідок допущення технічної помилки при формуванні звіту. Вказана помилка була виправлена після її виявлення, шляхом подання уточнюючого звіту.

14 липня 2014 року генеральним директором ТОВ «Епіцентр К» видано наказ від 14.07.2014 року № 123/1-п «Про заходи щодо забезпечення умов праці працівникам гіпермаркетів». На підставі цього наказу у гіпермаркетах Луганської області проводились збори трудових колективів, на яких працівникам пропонувалося переведення, працевлаштування або командирування до інших гіпермаркетів ТОВ «Епіцентр К» у інших регіонах України. Переведень ОСОБА_1 на іншу роботу, без його згоди, товариство не здійснювало, заяв про надання відпусток у цей період позивач не подавав, у зв'язку з чим накази про відпустки товариством також не оформлялися. Звернень про переведення на роботу до інших гіпермаркетів ТОВ «Епіцентр К» від позивача не надходило.

Вказаний факт підтверджується копією витягу з протоколу загальних зборів трудового колективу невідокремленого структурного підрозділу ТОВ «Епіцентр К» № 2 будівельно-господарський гіпермаркет «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ від 15.07.2014 року щодо розгляду питань порядку денного: 1. Обрання голови та секретаря загальних зборів трудового колективу; 2. Робота будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ, що розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Возрожденія, 1. Вказаним протоколом було вирішено: «У звязку з можливою загрозою перебування на території м. Луганськ: - надати всім працівникам щорічні оплачувані відпустки, незалежно від графіку, - надати охочім відпустки без збереження заробітної плати, - перевестися на роботу в Гіпермаркети до інших міст, за вибором, - тимчасово виїхати до інших Гіпермаркетів, у відрядження (а.с. 114 Т.4). Таким чином була надана змога всім працівникам, включаючи і позивача продовжити роботу та трудові відносини з «Епіцентр К». Працівники гіпермаркетів м. Луганська, які виявили бажання, були переведенні, працевлаштовані або командировані до інших гіпермаркетів ТОВ «Епіцентр К». Звернень про переведення від позивача не надходило. Переведень ОСОБА_1 на іншу роботу товариство без його згоди не здійснювало.

Також, підтвердженням існування трудових відносин з ОСОБА_1 є роздруківка з програмного забезпечення «M.E.Doc», яке слугує для подання звітності до фіскальних органів. Представником відповідача зазначено, що ТОВ «Епіцентр К» щомісяця подає звіти до фіскальних органів про наявність трудових відносин з ОСОБА_1 (а.с. 43-46 Т.2) та роздруківки електронних форм наказу про прийняття на роботу та відомостей про стан трудових відносин з програмного забезпечення «1С:Предприятие», які свідчать, що трудові відносини фактично не припинені.

Досліджено та оголошено покази померлого свідка ОСОБА_7, який на момент допиту його у суді пояснив, що у серпні 2014 року працював разом з позивачем охоронником гіпермаркету у м. Луганськ, своїми показами підтвердив обставини руйнування приміщення гіпермаркету, знищення документації, щодо осіб працівників, які працювали на момент знищення гіпермаркету і продовжили працювати по місцю розташування зруйнованого гіпермаркету, стосовно посад, підпорядкованості та повноважень вказаних осіб, умов та матеріально-технічного забезпечення роботи працівників. Розповів обставини залишення позивачем місця роботи, способи фіксації відсутності позивача на роботі. Відсутності факту звільнення ОСОБА_1 у зазначений ним термін.

28.07.2015 року позивачу була направлена довідка поштовим звязком за вихідним № 2980 (а.с.178 Т.4). У зазначеній довідці йшлась мова про вирішення питання переведення до іншого гіпермаркету та зазначено куди саме потрібно звернутись за вказаним питанням.

24.02.2016 року відповідач повторно повідомив позивача, вже цінним листом з описом вкладення про те, що позивач на дату написання листа не звільнений, є працівником, а також запропонувало здійснити оформлення документів з переведенням позивача до іншого гіпермаркету (а.с. 183, 184 Т.4).

08 вересня 2016 року у ТОВ «Епіцентр К» була проведена Головним управлінням Держпраці у Київській області позапланова перевірка з питань додержання законодавства про працю, період проведення перевірки становив з 08.09.2016 р. по 16.09.2016 р. В ході проведеної перевірки виявлене порушення, а саме: відсутність трудової книжки ОСОБА_1, що пояснюється її знищенням під час обстрілу приміщень гіпермаркету «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ, та не оформлення товариством дублікату втраченої трудової книжки позивача, що підтверджується копією припису № 26-194/1029-844 від 16.09.2016 року згідно якого було встановленого порушення вимог ч. 2 ст. 48 КЗпП України та абз. 2 п. 1.1 гл. 1 Інструкції № 58 трудова книжка ОСОБА_1 не зберігається у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (а.с. 176 Т.4).

На виконання вимог припису ТОВ «Епіцентр К» спрямував лист від 06.10.2016 року № 1091/12 з приводу місця знаходження трудової книжки та в разі її відсутності звернення з заявою про видачу дубліката (а.с. 185 Т.4).

У відповідь отримали лист до якого додавався бланк трудової книжки серії АХ № 595578.

ТОВ «Епіцентр К» листом від 20.01.2017 № 59/12 повідомили ОСОБА_1 про те, що вони отримали бланк трудової книжки серії АХ 595578, а не оригінал трудової книжки, як це зазначав у листі позивач. Водночас, ТОВ «Епіцентр К» зауважило, що для оформлення дублікату трудової книжки додатково потрібна заява ОСОБА_1, підпис у бланку трудової книжки, просило визначитися чи потрібні у дублікаті записи про попередні місця роботи тощо (а.с. 41-45 Т. 3).

Також позивачем була надана до суду нотаріально завірена копія трудової книжки, яка містить запис про звільнення позивача. В наданій позивачем копії трудової книжки серії АА № 504267 міститься запис про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням згідно п. 1 ст.38 КзпП України, наказ від 24.09.2014 року №163-к/тр за підписом заступника начальника служби безпеки гіпермаркета №2 ТОВ «Епіцентр К» м. Луганськ, на копії трудової книжки міститься печатка «Служба персоналу».

Вказана трудова книжка як зазначив позивач надійшла 22.11.2016 року цінним листом на імя позивача від ТОВ «Епіцентр К». Позивач у свою чергу зробив копію трудової книжки та завірив її у нотаріуса, а оригінал трудової спрямував до керівництва ТОВ «Епіцентр К» поштовим відправленням.

У підтвердження своїх пояснень позивач додав до письмових пояснень копію поштового конверта на якому позначено: цінний лист, ідентифікатор 338, відправник ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркет м. Харків № 3, вул. Героїв Праці, 9 а, м. Харків, 61168, з описом вкладення 1 (одна) грн. та копію опису вкладення.

Відповідно до пункту 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, на примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

У наданому позивачем описі вкладення відсутній номер поштового відправлення. Не містить наданий позивачем опис вкладення і відомостей щодо особи відправника. В описі вкладення написано від руки ручкою, що трудова книжка на 46 арк., а знизу надруковано печатним текстом, що загальний підсумок предметів 1 на 1 арк. Це дає суду підстави вважати, що наданий позивачем опис вкладення не може бути врахований як підтвердження змісту поштового відправлення № 338. Крім того, при введені на офіційному сайті Укрпошта штрих кодового ідентифікатора № 338 видається інформація про відсутність даних про відправлення за номером № 338, тому що таке не зареєстроване в системі. Вказане ставить під сумнів вміст поштового відправлення взагалі.

Окрім цього, поштове відправлення № 338 не містить в описі вкладення серії та номеру трудової книжки.

Представником відповідача було раніше суду надано письмові докази, щодо надходження цінного листа 30 грудня 2016 року на адресу ТОВ «Епіцентр К» від ОСОБА_1 з описом вкладення.

Розкриття та реєстрація вхідної кореспонденції здійснювалося секретарем відділу «Секретаріат» ОСОБА_8, у присутності менеджера з персоналу відділу по роботі з персоналом ОСОБА_9 та начальника відділу організації охорони служби безпеки ОСОБА_10 про що складено акт (а.с. 216 Т.4).

Згідно якого, під час розкриття конверта вміст кореспонденції згідно з описом вкладення становив: 1) лист-відповідь від 16.12.2016 у кількості 1 предмет на 1 сторінці: 2) оригінал трудової книжки ОСОБА_1 у кількості 1 предмет на 46 сторінках.

Фактичний вміст отриманої кореспонденції становив: 1) лист на ім'я генерального директора ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_11 від 16.12.2016 № б/н за підписом ОСОБА_1 на 1 арк.; 2) бланк трудової книжки серії АХ 595578 на 64 сторінках в обкладинці синього кольору з написом «ТРУДОВА КНИЖКА» та гербом України. На останній 64 сторінці міститься напис «Держзнак. ПК«Україна». Зам. 0-3220.2002». Вказаний бланк трудової книжки частково заповнений, а саме на сторінці 1 міститься прізвище, ім'я, по-батькові - «Подольський Володимир Володимирович» та дата народження - «20 травня 1987 р». Будь-які інші записи у бланку трудової книжки відсутні, у тому числі дата заповнення бланку трудової книжки, підпис працівника (ОСОБА_1В.), дані про місця роботи тощо.

Особами, присутніми при розкритті та реєстрації вказаної вхідної кореспонденції, складено акт, яким зафіксовано, що надісланий ОСОБА_1 цінний лист від 16.12.2016 № б/н штрих кодовий ідентифікатор 298 не містить оригіналу трудової книжки ОСОБА_1 В цінний лист вкладено бланк трудової ніжки серії АХ № 595578, який складається з 64 сторінок і обкладинки синього кольору написом «ТРУДОВА КНИЖКА» та гербом України. На останній 64 сторінці міститься напис «Держзнак. ПК «Україна». Зам. 0-3220.2002». Вказаний бланк трудової книжки частково заповнений, а саме на сторінці 1 міститься прізвище, ім'я, по-батькові «Подольський Володимир Володимирович» та дата народження - « 20 травня 1987 р». Будь-які інші записи у бланку трудової книжки відсутні, у тому числі дата заповнення бланку трудової книжки, підпис працівника (ОСОБА_1В.), дані про місця роботи тощо. Опис вкладення у цінний лист не містить штрих кодового ідентифікатора.

Опис вкладення, який наданий позивачем до суду, так і отриманий відповідачем, оформлений з порушенням вимог пункту 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, а саме на ньому відсутній номер (ідентифікатор) поштового відправлення, що викликає сумнів його дійсності.

Оцінюючи надану позивачем ОСОБА_1 нотаріально засвідчену копію трудової книжки, встановлено, що по факту на розгляд суду надано копію виписки з трудової книжки на 4 аркушах, а не її нотаріально посвідчену копію. Водночас на наданій копії видно посвідчувальний напис, а таким чином нотаріусом було вчинено нотаріальну дію з посвідченням саме копії документу, а не виписки з нього.

Таким чином відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси можуть вчиняти, зокрема, такі нотаріальні дії як засвідчення вірності копії документів та засвідчення вірності виписок з них.

Відповідно з пунктами 1-5 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, засвідчення вірності копії документів та засвідчення вірності виписки з документа є різними нотаріальними діями.

Допитаний ОСОБА_4, пояснив суду, що він не здійснював запису про звільнення у трудову книжку позивача, а також не розписувався в ній, оскільки це не входить до його службових повноважень.

Виходячи з того, що заступник начальника служби безпеки гіпермаркета № 2 ТОВ «Епіцентр К» м. Луганськ ОСОБА_4 не має повноважень щодо прийому та звільнення персоналу, це підтверджується Положенням про невідокремлений структурний підрозділ ТОВ «Епіцентр К» «Будівельно-господарський гіпермаркет «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ, затвердженим 31.12.2011 року генеральним директором ТОВ «Епіцентр К». (а.с. 48-53 Т. 3).

Пунктом 4.7 положення передбачено, що прийом та звільнення з роботи працівників гіпермаркету здійснюється керівником гіпермаркету.

Відповідно до наказу ТОВ «Епіцентр К» від 01.11.2011 року обов'язки керівника гіпермаркету «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ виконувалися ОСОБА_12, яка приймала на роботу ОСОБА_1

Суд встановив, що відповідачем надано письмові докази, що ним отримано трудову книжку АХ № 595578, яка не містить записів про трудову діяльність позивача.

Враховуючи зазначенні твердження та зважаючи на пояснення надані суду ОСОБА_4 суд приходить до думки, що вважати надані позивачем докази, а саме копію трудової книжки серії АА № 504267 нотаріально завірену не можна.

Відповідно до відповіді нотаріуса, нею була вчинена нотаріальна дія з посвідчення саме копії документа, а не виписки. Та нотаріус зазначила, що нею було посвідчено 2 копії трудової книжки на 62 сторінках, що підтверджується записом в реєстрі нотаріальних дій (а.с. 246 Т.4).

Також суд наголошує, що згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово- технічної експертизи документів за заявою адвоката представника відповідача ОСОБА_2 у цивільній справі № 419/1833/15-ц від 17.07.2018 року № 14470/18-33 зображення відтиску печатки «Служба персоналу» від імені Будівельно господарського гіпермаркету «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ ТОВ «Епіцентр К» м. Київ, яке міститься у копії 9 (девятої) сторінки трудової книжки ОСОБА_1 серії АА та номеру № 504267, не являється зображенням відтиску печатки «Служба персоналу» Будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ ТОВ «Епіцентр К» м. Київ, кліше якого надано, а є зображенням відтиску іншої печатки з аналогічним змістом.

Зображення відтиску печатки «служба персоналу» від імені Будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ ТОВ «Епіцентр К» м. Київ, яке міститься у копії довідки від 28.08.2014 року підписано заступником начальника служби безпеки гіпермаркету № 2 ТОВ «Епіцентр К» м. Луганськ ОСОБА_4 про знищення документів ОСОБА_1 через пожежу, яка виникла внаслідок ракетного обстрілу, являється зображенням відтиску печатки «Служба персоналу» від імені будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» № 2 м. Луганськ ТОВ «Епіцентр К» м. Київ, кліше якого надано.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_13 пояснила, що при проведенні судово-технічної експертизи документів № 14470/18-33 від 17.07.2018 року користувалась методиками експертних досліджень, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз. Та повністю підтримала наданий висновок експертизи.

Проте позивач не надав до суду оригінал відповідної трудової книжки для огляду у судовому засіданні тому суд вважає, що позивач не навів суду наявність порушення права, а саме того, що його було звільнено не законно.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч. ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки останній не підтвердив факту свого незаконного звільнення, а решта позовних вимог є похідними від цієї вимоги.

На підставі ст. ст. 21, 36, 44, 116, 117, 232, 235, 240-1, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 23, 216 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "Епіцентр К" про незаконне звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 10.04.2019 року.