Справа № 222/1826/18
Провадження № 2/222/43/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2019 року Володарський районний суд Донецької області в складі:
Головуючого судді Подліпенця Є.О.,
за участю секретаря Темір В.В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
представники учасників справи:
представник позивача - Афоніна В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою вказуючи, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі з 2006 року зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_6 , який фактично в квартирі не проживав, власних речей в квартирі не зберігає, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує. Їй відомо тільки те, що відповідач виїхав до Росії та наміру повертатися до України не має. Наявність реєстрації відповідача в її квартирі позбавляє її можливості користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, крім того, вона змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, а також це створює їй перешкоди у отриманні субсидії. В зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 391,405 ЦК України просить визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 14.11.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.
Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.
Крім цього, позивачкою в позовній заяві заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_8 , яке вищенаведеною ухвалою суду було задоволено.
Проте, зазначений свідок до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки про виклик, яке повернулося на адресу суду. Позивачка явку вказаного свідка в судове засідання не забезпечила.
Також, ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 25.02.2019 рокуявку позивачки в судове засідання по даній цивільній справі визнано обов`язковою та останню зобов`язано надати суду письмові докази про зміну її прізвища з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 - ОСОБА_11 ».
26.04.2019 року позивачкою подано суду заяву про долучення доказів по справі з доказами про направлення копії такої заяви та доданих до неї документів відповідачу, згідно якої остання долучила до справи копію повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.02.2008 року, яке підтверджує зміну її прізвища з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 - ОСОБА_11 ».
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вимоги суду щодо її виклику в судове засідання не виконала, доказів на поважність причин не прибуття в судове засідання не надала. В матеріалах справи наявна письмова заява позивачки в якій вона просить справу розглянути у її відсутність.
Представник позивачки ОСОБА_12 за довіреністю ОСОБА_13 у судове засідання також не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні, а також просила справу розглянути у її відсутність в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах та постановити по справі заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового процесу достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся учасників судового процесу.
Розглянувши письмові заяви позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Так, судом встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське бюро технічної інвентаризації» № 229942 від 26.03.2003 року ОСОБА_14 на праві приватної власності в цілому належить квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторно 01.02.2008 року ОСОБА_14 10.03.2006 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 та після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище « ОСОБА_10 - ОСОБА_11 », про що зроблений відповідний актовий запис за № 02.
Згідно заочного рішення Володарського районного суду Донецької області № 222/630/18 від 07.08.2018 року шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 було розірвано.
Відповідно до довідки виконкому Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області № 273 від 16.03.2018 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та має склад сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онука ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно Акту від 16.03.2018 року складеного депутатом Боївської сільської ради з участю сусідів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , з 2007 року не проживає.
Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Як встановлено судом, позивачка, як на підставу задоволення позовних вимог щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилається на ту обставину, що відповідач не проживає в належній їй квартирі АДРЕСА_1 понад один рік без поважних причин, проте останньою на підтвердження даної обставини не надано жодних належних та допустимих доказів, а згідно наданого Акту від 16.03.2018 року вбачається, що відповідач не проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 . в зв`язку з чим зазначений доказ не доводить факт не проживання відповідача в житловому приміщенні, власником, якого є позивачка.
Між тим, як зазначалося вище ухвалою суду, явка позивачки в судове засідання була визнана обов`язковою, проте остання в судове засідання не з`явилася, пояснень щодо предмету спору та обставин справи суду не надала, а тому справу вирішено за наявними доказами.
Крім цього, заявлений стороною позивача свідок, за судовим викликом, як і позивачка до суду не прибув, та його явку в судове засідання сторона позивача не забезпечила, що унеможливило суд провести допит заявленого свідка.
За таких обставин, беручи до уваги, що суд у відповідності до положень процесуального законодавства позбавлений можливості збирати докази на користь сторін з власної ініціативи, враховуючи, що позивачкою на підтвердження позовних вимог не надано належних доказів, непроживання відповідача ОСОБА_7 за місцем реєстрації в належній позивачці квартирі не знайшла свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовну слід відмовити.
Також слід зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову, суд також виходить з того, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження той обставини, що сторона відповідача відсутня за місцем реєстрації саме без поважних причин, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 704,80 грн. відшкодуванню на її користь з боку сторони відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 90, 91, 141, 178, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 284, 288, 289, 354, пп.15.5, п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 391, 405 ЦК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.
Судові витрати у виді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок відшкодуванню на користь позивачки ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_15 не підлягають.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне заочне рішення складене 17.05.2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Cуддя Є.О. Подліпенець