У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_3

Необхідність забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач добровільно не повертає кошти та єдиним способом отримати задоволення своїх вимог про стягнення грошових коштів з відповідача - ОСОБА_3 є стягнення боргу за рахунок належного їй нерухомого майна, а також те, що відповідач дізнавшись про існування до неї позовних вимог може вживати дії направленні на відчуження об'єкту нерухомості, який належить їй на праві приватної власності, і те що ОСОБА_3 не має інших видів доходу.

Відтак, заявник має побоювання, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи унеможливить виконання майбутнього можливого рішення суду по даній справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява представника позивача не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення заборони вчиняти певні дії; шляхом накладення заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Однак, представником позивача не долучено жодного доказу тому, що ОСОБА_3 не має джерела доходів та відмовляється від повернення боргу.

Крім того, позивач зазначив, що підставами звернення до суду з цією заявою є припущення того, що відповідач дізнавшись про існування до неї позовних вимог може вчинити дії направлені на відчуження об'єкту нерухомості, який належить їй на праві приватної власності. Така аргументація заяви є безпідставною, оскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Васильченко