Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 463/5275/18-ц

провадження № 61-10094св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

заінтересовані особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Глоріус компані», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у

м. Києві Чорного Володимира Вікторовича на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2018 року у складі судді Шеремети Г. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Шандра М. М., Струс Л. Б,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог.

Увересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення та дії органу державної виконавчої служби, в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції

у м. Києві (далі - державний виконавець Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) Чорного В. В. щодо винесення у виконавчому провадженні ВП № 56259309 постанови від 21 червня 2018 року про закінчення виконавчого провадження й направлення виконавчого листа до суду та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чорного В. В. від 21 червня 2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП №56259309. Зобов`язати державного виконавця поновити виконавче провадження, здійснити розшук боржника та виконати всі необхідні дії у виконавчому провадженні.

Скаргу мотивує тим, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова

від 22 березня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Глоріус компані» (далі - ТОВ «Глоріус компані») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допущено негайне виконання цього рішення в частині поновлення на роботі. На виконання вказаного рішення 12 квітня 2018 року видано виконавчий лист, на підставі якого в подальшому державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чорним В. В. було відкрито виконавче провадження ВП № 56259309. Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чорного В. В. від 21 червня 2018 року закінчено виконавче провадження ВП № 56259309 на підставі пункту 11 статті 39, частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист надсилається до суду. Прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови ОСОБА_3 вважає передчасним, незаконним та таким, що порушує її права, оскільки державним виконавцем не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду: не виявлено боржника за його місцезнаходженням, не вручено йому відповідних документів, не вжито заходів щодо його розшуку. В порушення вимог статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не організовано розшуку боржника - юридичної особи, майна боржника шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У зв`язку із чим скаржник звернулася до суду зі скаргою, яку просить задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2018 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чорного В. В. щодо винесення у виконавчому провадженні ВП № 56259309 постанови

від 21 червня 2018 року про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до суду. Постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного В. В. від 21 червня 2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 56259309 скасовано. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Частково задовольняючи скаргу та скасовуючи постанову державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження є передчасним, незаконним та таким, що порушує права скаржника

ОСОБА_1 , оскільки такі дії державного виконавця не були спрямовані на виконання рішення суду, а саме: державним виконавцем не виявлено боржника за його місцезнаходженням, не вручено йому відповідних документів, не вжито заходів щодо його розшуку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 березня 2019 року ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2019 року державний виконавець Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чорний В. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 березня 2019 року скасувати.

Мотивуючи касаційну скаргу, заявник вказує, що частиною 2 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Вказує, що рішення про поновлення на роботі не може бути виконано без участі боржника, а розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Також зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем здійснено вичерпний перелік заходів, спрямованих на фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Посилається на те, що судами першої й апеляційної інстанцій не правильно застосовано положення статей 18, 19, 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чорного В. В., в якому заявник вказує, що судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій прийняті з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права та просить залишити оскаржувані рішення без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 23 травня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду у складі суді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2019 року за касаційною скаргою державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного В. В. відкрито касаційне провадження, справу № 463/5275/18-ц витребувано з Личаківського районного суду м. Львова.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року справу № 463/5275/18-ц призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова

від 22 березня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Глоріус компані» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допущено негайне виконання цього рішення в частині поновлення на роботі.

На виконання вищезазначеного рішення, 12 квітня 2018 року видано виконавчий лист, на підставі якого в подальшому державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції

у м. Києві Чорним В. В. було відкрито виконавче провадження ВП № 56259309.

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС

м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного В. В. від 21 червня 2018 року закінчено виконавче провадження ВП № 56259309 на підставі пункту 11 статті 39, частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист надсилається до суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновків про часткове задоволення касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону прийнята у справі постанова апеляційного суду не відповідає.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено особливості виконання рішення про поновлення на роботі. Так, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участіборжника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За змістом статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не організовано розшуку боржника - юридичної особи, майна боржника шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Частково задовольняючи скаргу та скасовуючи постанову державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження є передчасним, незаконним та таким, що порушує права скаржника

ОСОБА_1 . При цьому суд зазначав, що державним виконавцем не було вчинено всіх, передбачених законом дій, спрямованих на виконання рішення суду: не виявлено боржника за його місцезнаходженням, не вручено йому відповідних документів, не вжито заходів щодо його розшуку.

Суд першої інстанції розглянув справу та дійшов викладеного вище висновку на підставі доводів, викладених у поданій ОСОБА_1 скарзі, та доказів, наданих скаржником, а саме: копії постанови про закриття виконавчого провадження від 21 червня 2018 року та копії супровідного листа про надіслання вказаної постанови на адреси ТОВ «Глоріус компані», ОСОБА_1 та Личаківського районного суду м. Львова, які містяться в матеріалах справи.

Ні матеріали справи, ні ухвала суду першої інстанції не містять відомостей, що в судовому засіданні досліджувалось виконавче провадження та з`ясовувалось, які саме дії вчинялись державним виконавцем на виконання виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції погодився.

Однак з висновками апеляційного суду колегія суддів погодитись

не може виходячи з такого.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення вимог статей 367, 382 ЦПК України не з`ясував належним чином фактичних обставин справи, а саме не встановив, які саме дії вчинялись державним виконавцем на виконання виконавчого листа про поновлення на роботі, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, та не навів мотивів, на підставі яких дійшов висновку про бездіяльність державного виконавця та невчинення останнім дій, передбачених чинним законодавством, а тому дійшов необґрунтованих висновків про залишення ухвали суду першої без змін.

Крім того слід зазначити, що на підтвердження доводів апеляційної скарги, державний виконавець Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чорний В. В. долучив до скарги копію матеріалів виконавчого провадження, які апеляційним судом досліджені не були.

Перевірка доводів касаційної скарги, пов`язаних з установленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній перебуває поза визначеними статтею 400 ЦПК України межами перегляду справи в касаційному порядку.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому немає правових підстав для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень у цій справі.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного Володимира Вікторовича задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 13 березня 2019 року скасувати.

Справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного Володимира Вікторовича, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Глоріус компані», ОСОБА_2 , передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун