Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4730/18
Провадження №: 2/332/542/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2019 р. м. Запоріжжя
Заводським районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мєркулової Л.О.
за участю секретаря Чебикіної Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» в особі Філії ОСОБА_1 «МТМ» Заводського району до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, обґрунтовуючи тим, позивачем подано позовну заяву з пропуском позовної давності, а отже визнає борг лише за останні три роки, просить застосувати строк позовної давності.
У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Розглянувши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягає задоволенню у звязку з наступним.
Судом встановлено, що згідно Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року Про визначення виконавців житлово - комунальних послуг у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово - комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення визначено ОСОБА_1 «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж ОСОБА_1 «МТМ».
3гідно Рішенню виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 р. Про визначення виконавців комунальних послуг у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 р. виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено концерну «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ».
Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності ОСОБА_1 є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну.
ОСОБА_1 «МТМ» по відношенню до відповідача являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.
Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобовязаний оплачувати комунальні послуги.
Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
В даному випадку стягувач свій обовязок виконав: підготував для боржника належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував на його укладення шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, на відміну від 90% мешканців житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя, Боржник не відгукнувся на пропозицію Стягувача та не уклав договору про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоровя (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Враховуючи зміни, внесені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства віх 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду від 22.11.2005 року № 4» «Про затверджена порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення те постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання», відключенню від мереж централізованого опалення підлягають лише окремі житлові будинки. Відключення окремих приміщені житлового будинку не передбачено чинним законодавством. Факт надання послуг є безспірним та беззаперечним.
Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обовязковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.
У відповідності до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
В силу ч. 1 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.
Позивач з даним позовом звернувся до суду 28.12.2018 р., ним пред'явлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за періодз 01.05.2015 р. по 01.11.2018 р.
З урахуванням строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог не підлягають стягненню суми з відповідача за період з 01.05.2015 року по 30.11.2015 року, оскільки такий строк позовної давності для стягнення якої закінчився.
Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 64, 67, 68 ЖК УРСР, 256, 264, 526 ЦК України, ст.. ст. 141, 223, 263-265, ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» в особі Філії ОСОБА_1 «МТМ» Заводського району до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Л.О.Мєркулова