Єдиний унікальний номер 741/685/18
Провадження № 2/741/104/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 01 квітня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членом даного колгоспного двору був ОСОБА_2, який помер 5 жовтня 2009 року, та ОСОБА_3, яка померла 8 березня 2016 року. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 Він (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

У судове засідання позивач та його представник адвокат ОСОБА_4 не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив його задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позов ОСОБА_1, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виконкому Макіївської сільської ради № 2-74 від 7 травня 2018 року (а.с. 11).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

У судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2001 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Братиця», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (зворот а.с. 10).

За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частині житлового будинку № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

5 жовтня 2009 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2007 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким належну йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042392 земельну ділянку заповів ОСОБА_1, що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 52).

Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Таким чином, спадкування 1/2 частини житлового будинку № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області, яка належала ОСОБА_2, здійснюється спадкоємцями ОСОБА_2 за законом на загальних підставах.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом, та ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, що підтверджується довідкою виконкому Макіївської сільської ради № 2-73 від 3 травня 2018 року (а.с. 10) та копією спадкової справи № 20/2010 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 49-64).

ОСОБА_1 не відноситься до спадкоємців ОСОБА_2 першої черги за законом, а тому ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_2 належну йому 1/2 частину житлового будинку № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

8 березня 2016 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

У судовому засіданні встановлено, що 6 травня 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_1, що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 39).

Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 3 вересня 2018 року (а.с. 42), а тому спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за цим заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, 26 грудня 2016 року на його імя було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 240/2016 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 37-40).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 належний їй житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 693/02-31 від 8 травня 2018 року (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 13-15).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 1223, 1245, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області, загальною площею 51 кв. м, житловою площею 25,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 8 березня 2016 року.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв