Постанова
Іменем України

11 вересня 2019 року
м. Київ

справа № 758/6777/14-ц

провадження № 61-19666 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;
відповідач військова частина НОМЕР_1 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі судді Пікуль А. А. від 29 липня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів.

Позов мотивовано тим, що постановою Подільського районного суду

м. Києва від 19 грудня 2011 року, яка набрала законної сили, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести йому перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,

з урахуванням всіх отриманих за останньою посадою на військовій службі видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, включно

з надбавкою за таємність, за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, за знання та використання іноземної мови, за виконання спеціальних завдань із забезпеченням держаної безпеки, за оперативно-службову діяльність, премією, з урахуванням виплаченого. Таким чином, у відповідача виникло грошове зобов`язання зі сплати позивачу боргу у розмірі 170 944, 56 грн.
Військовою частиною НОМЕР_1 проведено нарахування одноразової грошової допомоги, проте суму боргу позивачу не виплачено.
Посилаючись на викладене, а також на положення статей 599, 625 ЦК України, ОСОБА_1 просив суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь суму вищевказаного боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три процента річних від простроченої суми.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з військової частини

НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 три процента річних у розмірі 7 741, 68 грн та 28 821, 25 грн інфляційних, а всього 36 562, 93 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову до військової частини НОМЕР_1

про стягнення 170 944, 56 грн скасовано, провадження у справі в цій

частині закрито. У решті рішення Подільського районного суду м. Києва

від 19 листопада 2014 року залишено без змін.

25 липня 2016 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів.

Заява військової частини НОМЕР_1 мотивована тим, що Апеляційний суд

м. Києва, ухвалюючи 21 січня 2015 року рішення, посилався на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року, якою змінено спосіб виконання постанови Подільського районного суду

м. Києва від 19 грудня 2011 року, якою позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Проте вказана ухвала Київського апеляційного адміністративного суду

від 16 вересня 2014 року була скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 квітня 2015 року. Таким чином, Вищим адміністративним судом України було ухвалено нове рішення, яке має істотне значення для правильного вирішення справи по суті щодо виплати ОСОБА_1 трьох процентів річних та індексу інфляції.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 липня 2016 року у прийнятті заяви військової частини НОМЕР_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що частиною першою статті 363 ЦПК України 2004 року передбачено, що рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у зв`язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий

наказ. Так як апеляційний суд свого власного рішення не ухвалював, а залишив без змін рішення районного суду в частині і саме в цій частині заявник просив його переглянути та закрив провадження в іншій частині, то перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами здійснюється судом першої інстанції, який ухвалив це рішення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, військова частини

НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2016 року поновлено військовій частині

НОМЕР_1 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду м. Києва

від 29 липня 2016 року, відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Подільського районного суду м. Києва.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У травні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року справу за заявою військової частини НОМЕР_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду, оскільки не врахував положення частини другої статті 314 ЦПК України 2004 року, згідно з якими апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення. Апеляційний суд 21 січня

2015 року ухвалив власне рішення, яким скасував рішення районного суду

від 19 листопада 2014 року в частині, а тому у цьому випадку саме апеляційний суд повинен здійснювати перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з військової частини

НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 три процента річних у розмірі 7 741, 68 грн та 28 821, 25 грн інфляційних, а всього 36 562, 93 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову до військової частини НОМЕР_1

про стягнення 170 944, 56 грн скасовано, провадження у справі в цій

частині закрито. У решті рішення Подільського районного суду м. Києва

від 19 листопада 2014 року залишено без змін.

25 липня 2016 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

Перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами

має здійснюватись із дотриманням вимог статей 361365 ЦПК України

2004 року, чинного на момент розгляду справи, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд

судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з частиною першою статті 363 ЦПК України 2004 року рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у зв`язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ.

Тобто заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами по суті розглядається лише тим судом, який ухвалив рішення, яке переглядається.
У пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

Крім того, у пункті 16 вищевказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що за правилами статті 363 ЦПК України 2004 року судові рішення переглядаються у зв`язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив таке судове рішення, а з урахуванням вимог статті 11-1 ЦПК України 2004 року, частини п`ятої статті 21 ЦПК України 2004 року суд діє в іншому складі. Перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судових рішень апеляційної чи касаційної інстанції, якими змінено або ухвалено нове рішення, здійснюється судом, який змінив або ухвалив нове рішення.
Встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року

в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову про стягнення

170 944, 56 грн скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

У решті рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада

2014 року залишено без змін.
Тобто судом апеляційної інстанції було ухвалено власне рішення, яким частково скасовано рішення районного суду.

До таких самих висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові

від 15 травня 2019 року у справі № 524/3242/15-ц, провадження

№ 61-4652 св 19.

Відмовляючи у прийнятті заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення, апеляційний суд у порушення наведених вище положень закону не звернув уваги на те, що судом, який ухвалив рішення по суті спору і до компетенції якого належить здійснення перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення, є суд апеляційної інстанції, який ухвалив власне рішення, а не суд першої інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 липня 2016 року, скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець