Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 303/6416/16-ц

провадження № 61-32073св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5 ,

представники позивача: ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Олегаш Ванда Василівна,

представники ОСОБА_3 :ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2017 року в складі судді Пак М. М.та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12 червня 2017 року в складі колегії суддів: Мацунича М. В., Кожух О. А., Куштана Б. П.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Олегаш В. В. про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 23 серпня 2016 року він отримав довідку з Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 2695, де було зазначено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належить:

ОСОБА_3 - 2/3 частини, ОСОБА_8 - 1/3 частини. Відповідно до інформаційної довідки з Бюро технічної інвентаризації від 2015 року, вищевказане будинковолодіння зареєстровано за ОСОБА_7 . - 1/3 частини, ОСОБА_8 - 1/3 частина, ОСОБА_3 . - 1/3 частини. 19 лютого 2016 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу

Олегаш В. В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_7 , 1932 року народження, яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 народився і по сьогоднішній час проживає у будинку

АДРЕСА_1 та зареєстрований за даною адресою з 13 вересня 1978 року.

Позивач зазначав, що про смерть ОСОБА_7 він дізнався тільки зі свідоцтва про право на спадщину за законом. ОСОБА_3 ніколи не проживала та не була зареєстрована у вищевказаному будинковолодінні, а натомість зареєстрована по АДРЕСА_2 і в утриманні майна не здійснює жодних дій. У будинку АДРЕСА_1 проживає він та його діти, ним зроблені прибудови. Про факт оформлення відповідачем спадкових прав після смерті ОСОБА_7 , дізнався тільки у 2016 році.

Зазначав, що ОСОБА_3 одноособово оформила спадкові права, що є незаконним, оскільки право на частку нерухомого майна, має і він.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 лютого 2016 року, видане ОСОБА_3 на 1/3 частини спадкового майна в будинковолодінні

АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 16 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12 червня 2017 року, в задоволенні позову

ОСОБА_5 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач спадщину за померлою ОСОБА_7 не прийняв, тому у нього відсутні жодні майнові права щодо спірного житлового будинку і оспорюване свідоцтво про право на спадщину не порушує його жодних прав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 ,подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що відповідно до копії довідки комунального підприємства «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності

ОСОБА_3 - 2/3 частини та ОСОБА_8 - 1/3 частини.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Олегаш В. В. та зареєстрованого у реєстрі за № 72, вбачається, що спадкоємицею ОСОБА_7 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її племінниця - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і спадщина на яку видане дане свідоцтво складається з 1/3 частини домоволодіння

АДРЕСА_1 1/3 частини спірного будинку належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 04 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І. О. в реєстрі № 2855.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо.

Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши, що ОСОБА_5 спадщину за померлою ОСОБА_7 не прийняв, оскільки не подавав до нотаріуса заяви про прийняття спадщини та не проживав на момент смерті зі спадкодавцем, дійшли правильного висновку про те, що у позивача відсутні майнові права щодо спірного житлового будинку і оспорюване свідоцтво про право на спадщину не порушує його прав, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскільки зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 16 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області

від 12 червня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська