УХВАЛА

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 742/785/19

провадження № 61-16817ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар»), в якому просив: визнати недійсним право відповідача в односторонньому порядку скасовувати вибраний ним у 2014 році тарифний план «Вільний Київстар» та встановлювати йому тарифний план «Київстар онлайн 3G»; повернути стан, який передував скасуванню відповідачем тарифного плану «Вільний Київстар 35», при якому з рахунку позивача списувалась плата лише в разі фактичного користування послугою; зобов`язати відповідача повернути на рахунок позивача 20 грн неправомірно списаних коштів та стягнути заподіяну моральну шкоду в розмірі 400 грн в місяць до повного припинення неправомірної ним діяльності.

В обґрунтування позову зазначав, що у 2014 році він обрав запропонований відповідачем тарифний план «Вільний Київстар 35», в якому було визначено 200 хвилин дзвінків абонентам Київстар, однак 12 січня 2017 року відповідач в односторонньому порядку провів заміну «безліміту» удвічі дорожче. Також у лютому 2019 року відповідач знову в односторонньому порядку змінив тарифний план, порушивши такими діями його право обирати кількість необхідних послуг. Моральну шкоду обґрунтовував тим, що відповідач примушує його до витрат, яких він не має, а при необхідності він не може зателефонувати своїм рідним, що в свою чергу, змушує їх хвилюватися за нього.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Київстар» про захист прав споживача.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, в якій, посилаючись нанеправильне застосування нормматеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання недійсним права відповідача в односторонньому порядку скасовувати тарифний план та встановлювати інший, повернення стану, який передував скасуванню тарифного плану, та зобов`язання відповідача повернути на рахунок позивача 20 грн неправомірно списаних коштів та стягнення моральної шкоди в розмірі 400 грн в місяць до повного припинення неправомірної діяльності відповідача.

Верховний Суд врахував ціну та предмет позову, складність справи та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки скаржником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживача.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко