Справа № 510/2275/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.09.19 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, які призначалися на 12.07.2019р., 29.08.2019р., 11.09.2019р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, відзиву на позов не надав, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 , діючий від імені та в інтересах позивачки, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки Долинської сільради Ренійського району про склад сім`ї ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_5 із ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія державного акту серії ОД №018097 від 13.03.2006р. на право власності на земельну ділянку площею 1,33 га, оформленого на ім`я ОСОБА_4 ; копія свідоцтва серії НОМЕР_1 від 20.12.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП; копія Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.09.2018р.; копія довідки Відділу у Ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 19.09.2018р. про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; копія Відомостей про право власності на земельну ділянку; копія кадастрового плану земельної ділянки; копія Витягу про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі; копія заповіту від 11.02.2016р., оформленого на ім`я позивачки; копія заяви позивачки від 12.07.2018р. про прийняття спадщини; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2018р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є донькою ОСОБА_4 , відповідач являється її вдівцем.

За життя ОСОБА_4 належало наступне майно:

на підставі державного акту серії ОД №018097 від 13.03.2006р. про право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 1,33 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив 28, діл. № НОМЕР_2 ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

на підставі свідоцтва серії НОМЕР_3 - НОМЕР_4 №03798 від 20.12.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП майновий пай у КСП «Анадол» в с.Долинське Ренійського району Одеської області.

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядилася належним їй майном, 11.02.2016р. склала заповіт на ім`я позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася (12.07.2018р.) до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Проте оформити спадщину було неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Останні роки перед смертю ОСОБА_4 відповідач мешкав разом із нею, але він на спадщину не претендує, її у встановленому законом порядку не прийняв.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказані земельну ділянку, майновий пай, про що 04.12.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат.

Так як набуте за спадкуванням право власності позивачкою не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікат державного акту про право власності на землю. Ця ж ситуація стосується і майнового паю.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну ділянку та майновий пай, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач її не прийняв та на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті матері у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові земельну ділянку та майновий пай. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини та фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельну ділянку та майновий пай, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на земельну ділянку та майновий пай з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1226, 1233-1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 21.02.1998р. Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-земельну ділянку площею 1,3310 га, із кадастровим номером №: НОМЕР_7 : НОМЕР_8 :0078, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив НОМЕР_9 , діл. №31), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії ОД №018097 від 13.03.2006р. про право власності на земельну ділянку;

-майновий пай у КСП «Анадол» в с.Долинське Ренійського району Одеської області на підставі свідоцтва серії НОМЕР_10 №03798 від 20.12.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП,

що належали ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду в загальному порядку.

Суддя В.І. Дудник