Справа № 362/1526/18
Провадження № 2/362/304/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 квітня 2019 рокуВасильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кравченко Л.М.,

з участю секретарів - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

28.03.2018 року приватне акціонерне товариство Страхова компанія « ПЗУ УКРАЇНА» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в сумі 14137,91 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.04.2016 року о 12 год. 20 хв. відповідач на перехресті просп.. Тичини, 21 та вул. Березняківської в м. Києві, керуючи транспортним засобом Acura MDX, державний номер НОМЕР_1 , недотримався безпечного інтервалу та безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Hilux, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобом. На момент ДТП цивільну відповідальність відповідача було застраховано ПрАТ СК «ПЗУ Україна», на виконання вимог якого позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 14137, 91 грн.

01.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою в порядку суброгації про відшкодування шкоди в добровільному порядку, однак вказана вимога залишилась без виконання, відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на врегулювання спору, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач також у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи.

Дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України).

В силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 17.04.2016 року о 12 год. 20 хв. ОСОБА_3 на перехресті просп. Тичини, 21 та вул. Березняківської в м. Києві, керуючи автомобілем марки Acura MDX, державний номерний знак НОМЕР_1 , недотримався безпечного інтервалу та безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Toyota Hilux, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в наслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3. «б», 13.1. Правил дорожнього руху України.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

З огляду полісу № АІ 79893 15 вбачається, що автомобіль Acura MDX, державний номерний знак НОМЕР_1 належний відповідачу був застрахований Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «ПЗУ Україна».

19.04.20156 року водієм пошкодженого автомобіля Toyota Hilux, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 було подано до позивача заяву про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Згідно звіту № 1098/16 від 26.04.2016 року з визначення вартості матеріальних збитків - вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Toyota Hilux, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 на дату пошкодження складає 18 948, 82 грн.

12.05.2016 року страховою компанією було сформовано розрахунок страхового відшкодування та страховий акт за яким виплаті підлягає страхове відшкодування в сумі 14137,91 грн.

Згідно платіжного доручення № 42086 від 13.05.2016 року позивачем було виплачено потерпілому ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в сумі 14 137,91 грн.

01.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою в порядку суброгації № 422/2016 про добровільну сплату витрат на сплату страхового відшкодування. Однак остання була проігнорована відповідачем та кошти страхового відшкодування не сплачено.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України Про страхування, за змістом якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В силу вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі ( ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Враховуючи, що на підставі зібраних по справі доказів встановлено те, що ТДП в якій пошкоджено автомобіль належний ОСОБА_2 сталася з вини відповідача; позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування за укладеним відповідачем полісом обов`язкового страхування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика понесені ним витрати, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди в межах суми виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 1762,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 990, 993,1166,1187,1191 ЦК України, ст.ст. 2,12,13,81,82,89,141,223, 258,259,263-265,266,273, 280-283,354,355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» ( 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців (Артема),40, п/р НОМЕР_4 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 14137, 91 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн., а всього: 15899 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 91 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя Л.М.Кравченко