Справа № 713/228/19
Провадження №2/713/212/19
16.04.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря судового засідання Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позові вказував, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області по вул. Ю. Гагаріна, 50.
З відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.11.1998 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.08.2009 року по цивільній справі №2-578/2009 шлюб між ними розірвано.
ОСОБА_2 зареєстрована у житловому будинку, який розташований в с. Іспас по вул. Ю. Гагаріна, 50, Вижницького району Чернівецької області, однак з лютого 2009 року за вказаною адресою не проживає.
На даний час він не може оформити субсидію, тобто не може користуватися своєю власністю, оскільки в належному йому на праві власності житловому будинку зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Посилаючись на ст.ст.9, 64, 72, 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст.16, 319, 321, 391, 405 ЦК України просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим будинком в с. Іспас по вул. Ю. Гагаріна, 50, Вижницького району Чернівецької області, який належить йому на праві приватної власності та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомила та у встановлений судом строк відзив на позов не подала.
З письмової згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обємі з таких підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності належить житловий будинок в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області по вул. Ю. Гагаріна, 50, що підтверджується довідками Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №3-6104 від 20.11.2018 року та №3-647 від 28.11.2018 року.
Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.11.1998 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.08.2009 року по цивільній справі №2-578/2009 шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією даного рішення суду, яке набрало законної сили.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у житловому будинку, який розташований в с. Іспас по вул. Ю. Гагаріна, 50, Вижницького району Чернівецької області з 16.08.2001 року за згодою позивача, що підтверджується довідкою №3-6104 від 20.11.2018 року, виданою Вижницькою міською радою Вижницького району Чернівецької області.
З лютого 2009 року ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає, що встановлено зазначеним вище рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області та підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_1 №3-362 від 19.06.2018 року, №3-493 від 26.07.2018 року, №3-619 від 21.08.2018 року, №3-768 від 19.09.2018 року, №3-901 від 18.10.2018 року та №3-1069 від 19.11.2018 року та довідками №3-2052 від 19.06.2018 року, №3-3512 від 19.07.2018 року, №3-3837 від 21.08.2018 року, №3-5632 від 18.10.2018 року та №3-6104 від 20.11.2018 року, виданими Вижницькою міською радою Вижницького району Чернівецької області.
На даний час позивач не може розпоряджатися належним йому на праві приватної власності житловим будинком, що розташований по вул. Ю. Гагаріна, 50 в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, оскільки в ньому зареєстрований відповідач.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Вказані положення закріплені також у ЦК України.
Так відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.2,3 ст.156 ЖК Української РСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР.
Відповідно до положень ч.2 ст.64, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство.
У ч.4 ст.9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Права членів сімї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст.405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, Суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2, будучи колишнім членом сімї позивача, без поважних причин, понад один рік не проживає у житловому будинку за адресою: с. Іспас, вул. Ю. Гагаріна, 50, Вижницького району Чернівецької області, належному ОСОБА_1 на праві приватної власності.
За вказаних обставин Суд вважає, що відповідача ОСОБА_2 необхідно визнати такою, що втратила право на користування вказаним житлом.
Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не представлено.
На підставі викладеного Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., що відповідає положенням ст.141 ЦПК України.
На підставі викладено та ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.9, 71, 72, 150 ЖК Української РСР, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354 України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим будинком в с. Іспас по вул. Ю. Гагаріна, 50, Вижницького району Чернівецької області, який належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на праві приватної власності.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) судових витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та житель ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2.

Суддя: І. В. Пилип'юк