Справа № 126/2850/18
Провадження № 22-ц/801/227/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуСправа № 126/2850/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Хмель Р. В., дата складання повного тексту рішення відсутня, -

в с т а н о в и в :

22 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син ОСОБА_5, а з 19 жовтня 2000 року по 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі.

Після розірвання шлюбу на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року у справі № 126/594/15-ц стягнуто з ОСОБА_4 на користь сина аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

На даний час ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги обох батьків, оскільки навчається на другому курсі денної форми навчання Інженерно - технологічного факультету Уманського національного університету садівництва.

Зазначає, що оплата за навчання за 2018-2019 роки склала 1900 гривень, 5950 гривень вартість навчання за 2018 рік, оплата за гуртожиток 5300 гривень за рік, у 2018 році оплачеано 2650 гривень, окрім цього син сторін несе інші витрати на проживання, харчування, придбання одягу, користування транспортом, оскільки навчається в іншій області, придбання навчальної літератури.

В добровільному порядку батьки не можуть дійти згоди щодо утримання сина.

Виходячи з наведеного, положень статті 199 СК України, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2018 року і до закінчення останнім навчання чи досягнення 23-річного віку.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2018 року і до закінчення останнім навчання чи досягнення 23-річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 704,80 грн. судового збору на користь Державної судової адміністрації України.

В решті позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зі слів відповідача вбачається, що він не має постійного заробітку, тому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідатиме інтересам дитини, при цьому необхідною та достатньою сумою, яка відповідатиме інтересам ОСОБА_5 є 2000 гривень, оскільки дана сума майже ідентична розміру прожиткового мінімуму для повнолітньої працездатної особи у 2018 році. Окрім цього, суд взяв до уваги те, що мати ОСОБА_5 утримує ще чотирьох дітей та нестиме тягар оплати навчання сина та його проживання в гуртожитку.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно на користь ОСОБА_6 на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано в повній мірі при визначенні розміру аліментів те, що він ніде не працює, має нерегулярний дохід, знаходиться в іншому шлюбі та на його утримання знаходиться малолітня дитина та дружина.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_5 батьками якого є сторони /а. с. 9/.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 2000 по 2015 рік /а.с. 4 зворотна сторона/.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року у справі № 126/594/15-ц стягнуто з ОСОБА_4 на користь сина аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до довідки Уманського національного університету садівництва № 27-13/451 від 09 жовтня 2018 року ОСОБА_5 навчається на другому курсі денної форми навчання Інженерно - технологічного факультету Уманського національного університету садівництва з відшкодуванням вартості навчання /а. с. 10/.

Зазначені обставини визнаються сторонами та ними не оспорюється.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що зі слів відповідача вбачається, що він не має постійного заробітку, тому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідатиме інтересам дитини, при цьому необхідною та достатньою сумою, яка відповідатиме інтересам ОСОБА_5 є 2000 грн., оскільки дана сума майже ідентична розміру прожиткового мінімуму для повнолітньої працездатної особи у 2018 році. Окрім цього, суд взяв до уваги те, що мати ОСОБА_5 утримує ще чотирьох дітей та нестиме тягар оплати навчання сина та його проживання в гуртожитку.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблений за неповного з'ясування обставин справи, з ним не може погодитись суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

У справі встановлено, що син сторін продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач офіційно не працює, має нерегулярний дохід, є працездатним.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь повнолітнього сина, який продовжує навчатись, в розмірі 2000 гривень щомісячно, адже доказів того, що відповідача має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі позивачем суду не надано.

У той же час, зі справи слідує, що відповідач знаходиться в іншому шлюбі та на його утримання знаходиться також малолітня син ОСОБА_7, 2015 року народження /а.с. 28/.

При цьому, суд враховує, що відповідач в апеляційній скарзі визнає позовні вимоги в сумі 1000 гривень.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Крім цього, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права при визначення періоду по який необхідно стягувати аліменти на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, адже місцевим судом вказано період стягнення аліментів щомісячно до закінчення навчання повнолітнім сином чи досягнення ним 23-річного віку, тоді як вірним буде зазначення в рішенні суду періоду стягнення таких аліментів до закінчення навчання повнолітньою дитиною, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку.

Також, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь Державної судової адміністрації України судовий збір за подання позовної заяви в сумі 704,80 гривень, тоді як слід було стягнути на користь держави відповідно до частини другої, шостої статті 141 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні, шляхом зазначення в резолютивній частині рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку. А також зазначення про стягнення з ОСОБА_4 704,80 грн. судового збору на користь держави.

Беручи до уваги наведена, положення частини шостої, тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що необхідно компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1057 гривень 20 копійок / а.с. 25/.

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції. -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року змінити.

Виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягувати з ОСОБА_4 /ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2/ аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в сумі 704 /сімсот чотири/ гривні 80 копійок.

В іншій частині рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1057 /одна тисяча п'ятдесят сім/ гривень 20 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота