Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі : головуючого судді Решетова В.В.

секретар судового засідання Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новотроїцьке Херсонської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 09.01.2018 року звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 06.02.2018 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 21500,00 (двадцять одну тисячу п`ятсот) гривень, які обіцяв повернути до 26 квітня 2018 року, про що він власноручно написав розписку у присутності двох свідків. Просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 21500,00 (двадцять одну тисячу п`ятсот) гривень; 3% річних за період з 26.04.2018 року по 04.01.2019 року в сумі 449,58 грн. та по 1,77 грн. починаючи з 05.01.2019 року по день розгляду справи судом; інфляційні за період з 01.05.2018 року по 01.12.2018 року в сумі 1075,00 грн., а всього 23024,58 грн.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики коштів (розписка), в цей же день позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 21500,00 (двадцять одну тисячу п`ятсот) гривеньзі строком повернення до 26.04.2018 року (а.с.2).

ОСОБА_2 до цього часу борг за вищевказаною розпискою у повному обсязі не повернув.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Такий же висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 18.01.2017 року в справі № 6-2789цс16.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за розпискою від 26.02.2018 року у розмірі 21500,00 (двадцять одну тисячу п`ятсот) гривень, 3% річних за період з 26.04.2018 року по 04.01.2019 року в сумі 449,58 грн. та по 1,77 грн. починаючи з 05.01.2019 року по день розгляду справи судом, тобто до 21.05.2019 року, з розрахунку: 137днів х 1,77 грн. 242,49 грн.; інфляційні за період з 01.05.2018 року по 01.12.2018 року в сумі 1075,00 грн., а всього 23267,07 грн..

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 77-81, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-266, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 борг за розпискою від 26.02.2018 року у розмірі 21500,00 (двадцять одна тисяча п`ятсот) гривень, 3% річних за період з 26.04.2018 року по 21.05.2019 року у сумі 692,07 грн.; інфляційні за період з 01.05.2018 року по 01.12.2018 року в сумі 1075,00 грн., а всього 23267,07 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витратипо сплаті судового збору 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Суддя В.В. Решетов