Тростянецький районний суд
справа № 147/1469/18
номер провадження № 6/147/27/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Івасюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області подання головного державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про оголошення в розшук боржника ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року головний державний виконавець Тростянецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про оголошення в розшук боржника ОСОБА_2

Ухвалою Тростянецького районного суду від 11.03.2019 р. подання головного державного виконавця Тростянецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницької області ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

22.03.2019 р., головний державний виконавець подав до суду подання у новій редакції, з урахуванням вимог, встановлених в ухвалі суду від 11.03.2019 р.

Подання мотивоване тим, що у Тростянецькому районному відділі ДВС знаходиться на виконанні Виконавчий лист №225/405/12 від 15.05.2012 року, виданий Тростянецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини. Виконавче провадження по виконанню даного виконавчого документа відкрито 05.03.2015 року, але боржник на даний час аліменти не сплачує, на виклик не зявляється, за останнім відомим місцем реєстрації відсутній. Майно, яке б належало боржнику і на яке можна звернути стягнення не виявлено. Тому, головний державний виконавець звернувся до суду з поданням та просив оголосити в розшук ОСОБА_2 (а.с.19).

В судове засідання представник відділу виконавчої служби не зявився, подав заяву про розгляд подання за відсутності представника відділу, подання підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники виконавчого провадження до суду не зявились з невідомих суду причин.

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Тростянецькому районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 225/405/12 від 15.05.2012 року, виданого Тростянецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.02.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20).

Постановою старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №46766962 за вказаним виконавчим листом (а.с.21).

Відповідно до адресної довідки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 24.04.1999 р. зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28).

Згідно відповіді на інформаційний запит №46951113 від 08.11.2018 р., ОСОБА_2 на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.32).

Також встановлено, що згідно відповідей на запити до Пенсійного фонду України щодо суб`єкта ОСОБА_2 - відомості відсутні (а.с.32).

У власності боржника ОСОБА_2 транспортні засоби не перебувають, що підтверджується результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України (а.с.26).

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,8578 га, кадастровий номер :01:002:0342, що розташована в с. Ободівка Тростянецького району. Зазначена земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Ободівка-АГРО» (а.с.31).

Також, згідно актів державного виконавця від 07.04.2018 р. та 05.03.2018 р., боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, та останнім відомим місцем реєстрації, відсутній (а.с.27, 30).

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок визначені виконавчим документом.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Із п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., вбачається, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел.

Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, державний виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання /перебування/ боржника.

В матеріалах подання наявні акти державного виконавця від 07.04.2018 р. та 05.03.2018 р., які складені за останньою відомою адресою боржника. Однак, в зазначених актах не вказано жодної особи (понятих), в присутності яких проводились виконавчі дії, тому суд не може вважати дані акти належним доказом.

Також, державний виконавець у своєму поданні не посилається на докази з приводу вжиття ним всіх необхідних заходів щодо встановлення місця знаходження боржника та достатніх і достовірних доказів які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, у тому числі здійснення запиту до Департаменту інформаційних технологій УМВС України щодо витребування інформації про те, чи перебуває боржник ОСОБА_2 на обліку в органах внутрішніх справ; чи не оголошувався він у розшук, а також відомості з приводу перебування його в місцях позбавлення волі; запиту до Державної прикордонної служби України для з'ясування перетину кордону України боржником; витребування з актів цивільного стану інформації щодо внесення змін у будь-які актові записи боржника (одруження, зміна прізвища, смерть), витребування інших відомостей щодо встановлення знаходження боржника.

Окрім того, державним виконавцем не надано будь-яких належних доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, про виклик боржника до виконавчої служби, попередження про кримінальну відповідальність та його ухилення від явки.

В матеріалах подання наявна копія повідомлення про виклик ОСОБА_2, однак відсутнє підтвердження, що адресат його отримав, а отже останньому не відомо про відкриття виконавчого провадження відносно нього.

Судом встановлено, що державним виконавцем не були вжиті всі необхідні заходи, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою встановлення місця перебування боржника ОСОБА_2 Таким чином, вважати боржника належно повідомленим про відкриття виконавчого провадження та зробити висновок про його ухилення від виконання судового рішення, суд не може.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи.

Тому, враховуючи вищевикладене та той факт, що державним виконавцем не надано суду доказів про ухилення боржника від виконання зобовязання та не надано доказів того, що вжиті ним заходи на предмет встановлення місця перебування чи проживання боржника були достатніми і вичерпними, в задоволенні подання слід відмовити, що не позбавляє державного виконавця права повторного звернення до суду з аналогічним поданням за умови вичерпання всіх передбачених законом заходів, направлених на встановлення місця знаходження боржника.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд зазначає, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258-260, 353, 354, 438 ЦПК України, ст. ст. 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання головного державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: