У х в а л а

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 521/10022/14-ц

провадження № 61-13252ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження вищевказаного судового рішення у зазначеній цивільній справі.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 26 липня 2019 року визнано підстави для поновлення процесуального строку неповажними, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків, а саме: запропоновано навести інші підстави пропуску строку на касаційне оскарження, зазначено строк виконання вимог вказаної ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк заявник направила до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, на виконання вимог, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 липня 2019 року.

Однак, вимоги вказаної ухвали касаційної інстанції ОСОБА_1 не виконані.

Заявником повторно наведені ті ж самі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційної інстанції, які не можна визнати поважними.

Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції постановлено 18 березня

2019 року, отже останнім днем касаційного оскарження є 18 квітня 2019 року.

Касаційна скарга, згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті, подана 04 липня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Заявник повторно просить визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження, разом з цим заявник зазначає, що копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції від 18 березня 2019 року ОСОБА_1 отримала 06 червня 2019 року, звернувшись до суду із заявою про її видачу. Відтак, причини пропуску строку є аналогічні тим, які визнані судом неповажними, але заявник повторно вважає, що саме ці обставини є підставою для поновлення процесуального строку, незважаючи на те, що суд касаційної інстанції мотивовано обґрунтував, чому саме визнав наведені причини поновлення процесуального строку неповажними.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття1 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).

Зловживання процесуальними правами недобросовісної сторони різко дисонує з проголошеними законодавцем цілями і завданнями цивільного судочинства. Правильний і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ в умовах процесуальної недобросовісності стає скрутним, оскільки дії недобросовісної сторони перешкоджають вирішенню цих завдань. Не дивлячись на те, що завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться не перед сторонами процесу, а перед органом судової влади, вказана обставина не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі та направлена на умисне перешкоджання досягненням органом судової влади вказаних завдань.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Принцип юридичної визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права, зобов`язує скаржника самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку заявника свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання своїм правом на оскарження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

ОСОБА_1 не навела обставин непереборної сили, внаслідок чого нею пропущено строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, а тому наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, який пропущений на строк понад чотири місяці з дня складення повного тексту ухвали суду апеляційної інстанції, є неповажними.

Крім того, відсутні докази того, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості дізнатися про стан розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції. Оскільки повний текст ухвали Одеського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, яка оприлюднена на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 19 березня 2019 року, був надісланий заявнику та його представнику листом Одеського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, на адресу, зазначену в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представником, однак відправлення не було вручено та повернуто на адресу суду.

Не отримуючи судову кореспонденцію, пов`язану з поданою касаційною скаргою, ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальним правами, намагаючись штучно затягнути апеляційний розгляд справи та відтермінувати набрання оскаржуваним рішеннями суду законної сили.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (у справі Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06,

§ 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано після спливу понад чотирьох місяців з дня складення повного тексту судового рішення та відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі касаційної скарги у передбачений законодавством строк, наявний у частині третій статті 394 ЦПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 березня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян