Ухвала

13 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 264/2109/18

провадження № 61-16497ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 25 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення від 26 січня 2018 року № 4-ку,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча») про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення від 26 січня 2018 року № 4-ку.

Позов мотивовано тим, що позивач працює на посаді змінного майстра виробничої дільниці шлакових відвалів № 4 цеху переробки шлаків. Наказом від 26 січня 2018 року № 4-ку його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за два порушення трудової дисципліни, а саме: 1) за неналежне виконання посадових обов`язків, зокрема пунктом 3.9 НПАОП 27.0.1.01-08 «Правила охорони праці в металургійній промисловості» 30 жовтня 2017 року, що виразилося у порушенні вимог з охорони праці в частині захаращення проходу до кнопки аварійної зупинки сепараційно-сортувальної установки AMCOM-1; 2) за неналежне виконання посадових обов`язків 19 грудня 2017 року, що виразилося у відсутності належного контролю за роботою підлеглого персоналу в частині дотримання ними робочих інструкцій, правил внутрішнього трудового розпорядку, технологічної дисципліни у процесі роботи, а також у недостовірному наданні обліково-звітної документації в межах своєї компетенції.

Позивач зазначив, що дисциплінарне стягнення до нього застосовано неправомірно, оскільки просип біля приймального бункеру AMCOM-1 виникав не внаслідок його особистих дій, а через виробничий процес, прохід до кнопки аварійної зупинки AMCOM-1 не був захаращений на час виявлення порушення 30 жовтня 2017 року.

Стосовно іншого епізоду, який стався у зміні з 18 на 19 грудня 2017 року, позивач зазначає, що наказ від 06 січня 2018 року № 4-ку сформульований некоректно: не розкриває, які саме питання щодо контролю за підпорядкованим персоналом не були виконані позивачем, з нього неможливо зрозуміти, які пункти внутрішніх нормативних актів роботодавця були порушені позивачем та підпорядкованим йому персоналом. Також зазначив, що висновки комісії в акті, в якому визначено про порушення з його боку, не відповідають дійсності.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 25 липня 2019 року рішення суду першої інстанціїзалишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у вересні 2019 року, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 25 липня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України закріплено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,ціну позову, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,значення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 25 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення від 26 січня 2018 року № 4-ку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв