Головуючий у 1-й інстанції Костромітіна О.О.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Принцевської В.П

секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, постановлену 25 березня 2019 року у м.Маріуполі (повний текст складено 28 березня 2019 року) у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, просив визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 20 вересня 2018 року про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що з 1997 року по 2014 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від даного шлюбу народилися діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 30 жовтня 2013 року з нього на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виконавчий лист № 2/265/2741/13 від 30 жовтня 2013 року виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення з нього аліментів знаходиться на виконанні в Лівобережному ВДВС м.Маріуполя.

Згідно довідки - розрахунку заборгованості №14.1-59/944 від 01 лютого 2019 року, виданої Лівобережним ВДВС м.Маріуполя, станом на 01 січня 2019 року його заборгованість по сплаті аліментів перед ОСОБА_1 становить 42 207 грн. 25 коп. Крім того, на даний час в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя знаходиться справа за його позовом до ОСОБА_1 про зменшення заборгованості по сплаті аліментів та про зменшення розміру аліментів.

20 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Лівобережного ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

З даною постановою він не згоден, оскільки на сьогоднішній день має право на управління всіма категоріями транспортних засобів, є професійним водієм, і це його єдина спеціальність, яка дає право працевлаштуватися і працювати на посаді водія. Обмеження його в такому праві, позбавляє єдиного законного джерела заробітку. Крім того, згідно записів його трудової книжки, він тривалий час з 1990 року по 2015 рік працював на посаді водія і в даний час має намір працевлаштуватися за даною спеціальністю. Однак обмеження в праві керувати транспортними засобами позбавляє його такої можливості.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 березня 2019 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк для подання скарги на постанову старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 20 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом.

Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Нечаєвої Ю.М. від 20 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом боржника ОСОБА_2 до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Задовольняючи скаргу суд виходив з того, що тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керувати транспортними засобами позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування та реалізації виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник скриває свої офіційні доходи, купуючи нерухоме майно. ОСОБА_2 офіційно працює охоронцем, доказів про відмову у працевлаштуванні водієм останній суду не надав. Таким чином, встановлення обмеження боржника у праві керування транспортним засобом не позбавляє його основного законного джерела доходу. Заборгованість по аліментам на час розгляду справи не погашена.

Надані заявником докази, а саме копія трудової книжки, водійське посвідчення та довідка про роботу у ТОВ «Ямалгеострой» є неналежними, оскільки їх копії не були направлені іншим учасникам справи, як це передбачено ст.83 ЦПК України.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Стягувач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участі представника, доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

Представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат Литвин Л.П. просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Представник Лівобережного відділу ДВС Спіркова А.В. в судовому засіданні 02 травня 2016 року дала пояснення, в яких просила визнати правомірною постанову державного виконавця від 20 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом боржника ОСОБА_2 , оскільки останнім жодного разу не повідомлялось державному виконавцю місце роботи. Тільки 06 грудня 2018 року ОСОБА_2 було надано довідку про роботу водієм у період з 29 листопада 2017 року по 21 листопада 2018 року в ТОВ «Ямалгеострой». Вважає, що боржником пропущений, встановлений п.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», строк на оскарження постанови ДВС від 20 вересня 2018 року. Остання була направлена для відома боржнику простою кореспонденцією 20 вересня 2018 року за вихідним №30743. Заборгованість по аліментам на день розгляду справи становить 42 914 грн. 25 коп. У зв`язку із працевлаштуванням ОСОБА_2 26 квітня 2019 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, яка направлена на виконання до ТОВ «МаКон ЛТД» м.Краматорська.

В судове засідання 16 травня 2019 року представник ДВС не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Боржник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що судом першої інстанції було з`ясовано усі обставини справи, надано правову оцінку доказам та зазначено норми закону, якими суд керувався при прийнятті рішення. Він працює водієм з 1990 року. У 2017-2018 роках працював водієм у ТОВ «Ямалгеострой» РФ. Після ухвалення оскаржуваного рішення він також працевлаштувався водієм на ТОВ «МаКон ЛТД». Заборгованість по аліментам була розрахована виходячи із розміру середнього заробітку, на сьогодні є предметом судового перегляду у зв`язку з наданням довідки про отриманні доходи. Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст.451 ЦПК України за результатом розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено ч.4, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених п.п. 1-4 ч.9, ч.12 ст.71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Разом з тим, відповідно до ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Отже, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на виконанні Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/265/2741/13, виданого 30 жовтня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2013 року і до повноліття дитини.

Постановою старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Нечаєвою Ю.М. від 20 вересня 2018 року тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 01 червня 2016 року по 01 вересня 2018 року складає 31 040 грн. 50 коп., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції було доведено той факт, що транспортний засіб є його основним джерелом для заробітку та існування. Адже в матеріалах справи міститься копія його трудової книжки, з якої вбачається, що з 1992 року ОСОБА_2 не займав іншої посади, аніж водія (а.с.29-30). Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що застосоване обмеження позбавить боржника основного джерела засобів існування.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Оспорювана заборона є прямою перешкодою заявнику для будь-якого подальшого працевлаштування на посаду водія.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності наданих ОСОБА_2 доказів у зв`язку з відсутністю відомостей щодо направлення їх копій іншим учасникам справи, колегія суддів вважає безпідставними, адже ці докази були долучені заявником до скарги на рішення державного виконавця, поданої в порядку ст.447 ЦПК України.

Не вирішення судом першої інстанції питання щодо стягнення судового збору в дохід держави, не є підставою для скасування рішення суду, а може бути розв`язане судом шляхом ухвалення додаткового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, у тому числі щодо набуття нерухомості, не дають підстав для встановлення порушення судом норм матеріального чи процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив дійсні обставини, які мають істотне значення для вирішення скарги, надав всім доводам сторін правову оцінку, а тому постановлена ухвала є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційна скарга стягувача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 травня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

В.П. Принцевська