ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6704/16-ц Номер провадження 22-ц/814/443/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Абрамова П.С., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Діхтяр Т.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни. В обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Полтава ГТУЮ в Полтавській області знаходиться рішення Київського районного суду м. Полтави про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на отримання сина ОСОБА_5. Вказував, що 23 листопада 2018 року йому стало відомо про те, що 01 листопада 2018 року головним державним виконавцем відділу Сиромятніковою Т.О. були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві полювання, у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами та у праві користування зброєю. ОСОБА_2 з вказаними постановами не погоджується, в зв'язку з чим просив суд скасувати постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві полювання, у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами та у праві користування зброєю. Просив також зобов'язати державного виконавця відкликати повідомлення про внесення відомостей про нього як про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни - відмовлено.

З даною ухвалою суду не погодився ОСОБА_2 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохав ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2018 року скасувати та прийняти рішення яким скаргу на дії державного виконавця задовольнити.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, та такою що винесена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що державним виконавцем неправомірно здійснено розрахунок суми заборгованості з аліментів. Крім того, зазначив, що розрахунок заборгованості по аліментах Скаржнику, як стороні виконавчого провадження не було надіслано, чим порушено вимоги ч.1 ст. 28 та ч.4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Від відповідача у справі державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Сиромятнікової Т.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи був присутній представник ДВС, заявник будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 29 листопада 2016 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

На виконання вказаного рішення суду Київським районним судом м. Полтави 26.01.2017 року видано виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні в Київському відділі ДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області.

Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області - Сиромятніковою Т.О., 23.02.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №53445357 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 в добровільному порядку судове рішення не виконував, а тому станом на 01.11.2018 року мав заборгованість зі сплати аліментів на корить ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 25118 грн.

З метою виконання рішення суду головним державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Сиромятніковою Т.О. 01.11.2018 року у відповідності до вимог ч.9 п.1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанови щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у праві полювання, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, які направлені сторонам виконавчого провадження.

Як встановлено судом, станом на час вирішення даної скарги, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів існує та продовжує збільшуватися.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 71 СК України розмір заборгованості по аліментам не оскаржував, а тому суд прийшов до висновку, що державний виконавець, приймаючи рішення про встановлення обмежень щодо боржника діяв відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Судом встановлено, що станом на час вирішення даної скарги, а саме, станом на 01 грудня 2018 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 27248,50 грн., тобто, існує заборгованість більш, ніж за три місяці.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов'язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з роз'ясненнями п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Однак, з наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ч. 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам не оскаржував.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Частина 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, що сукупний розмір заборгованості заявника зі сплати аліментів за судовим рішенням перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, тому державний виконавець правомірно, на підставі та в межах наданих йому повноважень, на виконання вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанови про встановлення відповідних обмежень щодо боржника ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що розрахунок заборгованості по аліментах Скаржнику, як стороні виконавчого провадження не було надіслано, чим порушено вимоги ч.1 ст. 28 та ч.4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» не вливають на зміст прийнятого рішення.

Так відповідно до ч. 1, ч. 4, п.п. 3,4 ч. 5, ч.6 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Однак, з наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, як боржник, сторона виконавчого провадження, знав про те, що судове рішення щодо стягнення з нього аліментів знаходиться на примусовому виконанні, проте з моменту відкриття виконавчого провадження розміром заборгованості зі сплати аліментів не цікавився.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець приймаючи рішення про встановлення обмежень щодо боржника діяв у спосіб та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в межах його повноважень, а тому скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 12 лютого 2019 року.

Головуючий: _____________ Г.Л. Карпушин

Судді: ______________ П.С. Абрамов _____________ Л.М. Хіль