КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/14912/18-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5388/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 21 жовтня 2016 року у квитковій касі 41К01 залізничного вокзалу станції Житомир купував проїзний білет на потяг № 006 за маршрутом Київ - Москва. За придбаний квиток позивач сплатив 1 305,01 грн. банківською карткою № 13518752, рахунок у Сбербанку Росії, та касир видала чек № 11-0 від 21 жовтня 2016 року, а проїзний білет видано не було з причин не проведення банківської операції, тому касир погасила проїзний документ БМ № 972543 та повідомила, що білет належить купувати за готівку, а суму, яка списана з карткового рахунку буде повернута протягом місяця на банківську картку.

Оскільки на картку позивача сплачені за квиток кошти не повернулися, 15 травня 2017 року позивач звернувся до начальника служби пасажирських перевезень регіональної філії «Південно-Західної залізниці» із заявою про повернення коштів за невикористаний проїзний документ, а в жовтні 2017 року із заявою аналогічного змісту до начальника залізничного вокзалу станції Житомир.

У січні 2018 року позивач отримав відповідь за підписом начальника залізничного вокзалу станції Житомир ОСОБА_3, за змістом якої повідомлялося, що проїзний документ БМ № 972543 оформлений 21 жовтня 2016 року у квитковій касі 41К01 вокзалу станції Житомир був погашений у зв'язку з відмовою пасажира від номера місця. Згідно пункту 15 розділу 21 Правил перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України активація акта про повернення платежів за проїзні документи, придбані через Інтернет, здійснюється пасажиром протягом 180 днів з часу повернення місць у будь-якому пункті продажу проїзних документів на території України. Враховуючи те, що акт про погашення проїзного документу БМ № 972543, оплата якого була здійснена із застосуванням платіжної картки надруковано 21 жовтня 2016 року, а дані для активізації акту про повернення платежів та подальшого повернення коштів в претензійному порядку були надані лише 15 травня 2017 року, що перевищує термін активації акту на один місяць, кошти поверненню не підлягають.

Позивач вважав таку відмову відповідача у поверненні коштів неправомірною, оскільки він не відмовлявся від номера місця, не придбавав проїзного документа через мережу Інтернет, а послуги по придбанню проїзного документа 21 жовтня 2016 року надавала касир квиткової каси 41К01 вокзалу станції Житомир. Крім цього вказував, що пункт 15 розділу 21 Правил перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 11 грудня 2006 року за № 1196, не стосується активації актів про повернення платежів. Якщо відповідач мав на увазі пункт 21.14 вказаних Правил, то положення цього пункту не регулюють виниклі між сторонами відносини.

Враховуючи викладене та посилаючись на положення ст.ст. 11, 22, 525, 526, 623 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з ПАТ «Українська залізниця» 1305,01 грн. заподіяних збитків. (а.с.1-3)

Представник ПАТ «Українська залізниця» - Чижикова Л.О. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що у зв'язку з неповерненням коштів на картку пасажира за придбаний проїзний документ, касир сформувала акт про погашення № 4385178 від 21 жовтня 2016 року. Пунктом 21.14 Правил перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, передбачено, що активізація акта про повернення платежів за проїзні документи, сплачені через РОS - термінали, здійснюється пасажиром протягом 180 днів з часу повернення місць у будь-якому пункті продажу проїзних документів на території України. Оскільки акт про погашення проїзного документа БМ №972543, оплата якого була здійснена із застосуванням платіжної картки надруковано 21 жовтня 2016 року, а дані для активізації акту про повернення платежів та подальшого повернення коштів в претензійному порядку були надані пасажиром 15 травня 2017 року, що перевищує термін активізації акту, вважала, що кошти поверненню не підлягають. За таких обставин, просила відмовити в задоволенні позову. (а.с.31-32)

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» про стягнення збитків відмовлено.(а.с.45)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на незаконність та необґрунтованість рішенняПечерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. На обґрунтування скарги зазначив, щосуд неповно з'ясував обставини справи, не врахував фактичних обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заперечуючи проти позову, у відзиві на позов відповідач підтвердив, що не повернув кошти, оскільки вважав, що кошти взагалі не повинні бути повернуті. Вказував, що відповідач і насправді не повертав коштів, що також підтверджується виписками із особового рахунку. (а.с.47-48)

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню часткововраховуючи наступне.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2016 року в касі залізничного вокзалу станції Житомир було придбано проїзний документ БМ №972543 на потяг №006 сполученням Київ - Москва на 31 жовтня 2016 року місце 050 на ім'я ОСОБА_6, вартістю 1 305,01 грн. (а.с.7)

Згідно квитанції від 21 жовтня 2016 року, кошти в розмірі 1 305,01 грн. було сплачено банківською карткою ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.7)

Проїзний документ БМ №972543 було погашено касиром та видано допоміжний документ, в якому зазначено - 1 305,01 грн. повернення грошових сум на рахунок власника картки, проте фактичне повернення грошей не відбулось у зв'язку з цим касир отримала повідомлення програми про необхідність оформлення акту. (а.с.7)

21 жовтня 2016 року було складено Акт № 4385178 про те, що при роботі квиткового касира ОСОБА_7 на терміналі №41К01 по запасу 005 було проведено погашення документ БМ №972543 на загальну суму 1305,01 грн., оплата яких була здійснена із застосуванням платіжної картки, чек про безготівкову оплату №532118. Зарахуванню на картковий рахунок підлягають кошти у сумі 1305,01 грн., що належать власнику платіжної картки ОСОБА_1 Причина погашення: некоректна робота (збій) платіжного терміналу Ощадбанка України № 50500052, пункт 40500044. В акті також зазначені платіжні реквізити для повернення коштів ОСОБА_1 (а.с.5)

15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника служби пасажирських перевезень регіональної філії «Південно-Західної залізниці» із заявою про повернення коштів за невикористаний проїзний документ, а в жовтні 2017 року із заявою аналогічного змісту до начальника залізничного вокзалу станції Житомир. (а.с.4, 6)

За зверненням ОСОБА_1, філією «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» листом №ПК-3/6368 від 15 грудня 2017 року було повідомлено, що проїзний документ БМ № 972543 оформлений 21 жовтня 2016 року у квитковій касі 41К01 вокзалу станції Житомир був погашений у зв'язку з відмовою пасажира від номера місця. Згідно пункту 15 розділу 21 Правил перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України активація акта про повернення платежів за проїзні документи, придбані через Інтернет, здійснюється пасажиром протягом 180 днів з часу повернення місць у будь-якому пункті продажу проїзних документів на території України. Враховуючи те, що акт про погашення проїзного документу БМ № 972543, оплата якого була здійснена із застосуванням платіжної картки надруковано 21 жовтня 2016 року, а дані для активізації акту про повернення платежів та подальшого повернення коштів в претензійному порядку були надані лише 15 травня 2017 року, що перевищує термін активації акту на один місяць, кошти поверненню не підлягають. (а.с.12)

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів тієї обставини, що він не отримав коштів на рахунок від відповідача протягом року, а саме з 21 жовтня 2016 року по 15 травня 2017 року. (а.с.45)

Колегія суддів не погодилась з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Обслуговування громадян залізничним транспортом здійснюється за договором перевезення та регулюється, окрім Конституції України та Закону України «Про захист прав споживачів», також ЦК України, Законом України «Про транспорт» та Законом України «Про залізничний транспорт», іншими законами та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі Статутом залізниць України та Правилами перевезень пасажирів залізничним транспортом.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Статтею 910 ЦК України визначено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 911 ЦК України, пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 128 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457, визначено, що повернення вартості невикористаних квитків провадиться у порядку встановленому Правилами перевезень пасажирів.

Такими Правилами перевезень пасажирів у даному випадку є Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року № 1196 (надалі - Правила).

Згідно п. 19.1 зазначених Правил, повернення платежів за невикористані проїзні документи провадиться у будь-якому пункті продажу проїзних документів залізниць України з пред'явленням у касу повернення платежів проїзного документа та документа, що посвідчує особу (паспорта, військового квитка, студентського квитка, посвідчення водія, службового посвідчення).

Згідно п. 19.14 зазначених Правил, у всіх випадках повернення проїзних документів пасажир, крім випадків, що сталися з вини перевізника, вносить плату за послуги (комісійний збір). Кошти, сплачені за послуги, пов'язані з резервуванням місць і продажем проїзних документів, не повертаються, за винятком випадків, коли повернення здійснюється з вини перевізника.

У разі повернення проїзних документів з вини перевізника пасажиру повертаються в повному обсязі кошти, сплачені ним під час придбання проїзного документа, у тому числі за послуги, пов'язані з резервуванням місць.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував той факт, що погашення проїзного документа відбулось із зазначенням причини в Акті про некоректну роботу (збій) платіжного терміналу в касі вокзалу 21 жовтня 2016 року в м. Житомир, пл.. Привокзальна, 2 (термінал «Ощадбанку України» № 50500052 пункт 40500044) і позивачу не повернуто коштів за проїзний документ БМ №972543.

Згідно частини 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Факт списання з банківської карти позивача 1305.01 грн. за придбання квитка за платіжним терміналом в касі вокзалу 21 жовтня 2016 року в м. Житомир, пл.. Привокзальна, 2 підтверджується випискою по банківській карті позивача. За цією ж випискою відсутні відомості про скасування платіжної операції або повернення грошей у вищевказаному розмірі на картковий рахунок позивача. (а.с.49-53)

Доводи відповідача про те, що сплачені позивачем кошти за проїзний документ БМ №972543 поверненню не підлягають, оскільки дані для активізації акту про повернення платежів та подальшого повернення коштів в претензійному порядку були надані лише 15 травня 2017 року, що перевищує термін активації акту на один місяць колегія суддів визнала необґрунтованими та відхилила, оскільки розгляд питання про повернення платежів пасажирам здійснюється саме перевізником.

Згідно Акту № 4385178 від 21 жовтня 2016 року складеним квитковим касиром ОСОБА_7, причиною погашення проїзного документу БМ №972543 на загальну суму 1305,01 грн. була некоректна робота (збій) платіжного терміналу Ощадбанка України № 50500052, пункт 40500044, а тому колегія суддів відхилила доводи представника відповідача, що вказаний проїзний документ було погашено у зв'язку з відмовою пасажира від номера місця. (а.с.5, 37-39)

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що права позивача, як споживача послуг залізничного транспорту було порушено і з вини відповідача, ОСОБА_1 підлягають поверненню в повному обсязі кошти, сплачені ним під час придбання проїзного документа.

Щодо судового збору.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз положень зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, визначеному статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Крім цього, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (а.с.10), тому з огляду на п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь держави 704 грн. 80 коп. (1305,01 грн. - ціна позову х 1 % - ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру = 13,05 грн., що є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року) судового збору за розгляд справи районним судом та 1057 грн. 20 коп. (704,80 грн. - ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви х 150%) судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Інші доводи позивача цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

З огляду на положення пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року - скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 (громадянина Росії, тимчасова посвідка на постійне проживання НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1)задовольнити частково і стягнути на його користь із Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ - 40075815) кошти сплачені за погашений проїзний документ БМ № 972543 у розмірі 1305 (одна тисяча триста п'ять) грн. 01 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ - 40075815) на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 1057(одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 08 квітня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова