КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 368/518/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Кириченко В.І.

08 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 02 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Деснянський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення суду та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 02 січня 2019 року відмовлено в позові повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що визначений рішенням суду розмір аліментів є значно меншим ніж встановлений мінімальний розмір аліментів на дитину на час звернення із даним позовом. Звертає увагу на те, що дитина має ряд хронічних захворювань та потребує належного утримання. Зазначає, що судом першої інстанції порушені розумні строки розгляду зазначеної справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів зміни матеріального стану відповідача, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5552/2019
З таким висновком суду першої інстанції повністю не може погодитись колегія суддів.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6-7).

На даний час шлюб між сторонами справи розірвано.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2010 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 21.08.2009 і до досягнення сином повноліття (а. с. 8).

Позивач зазначила, що вказаний розмір аліментів ставить її в скрутне матеріальне становище, так як мінімальний розмір аліментів на одну дитину на час звернення до суду із позовом не може бути меншим ніж 930 грн. Вказала, що дитина має хронічні захворювання та потребує дообстеження, лікування та санаторно-курортного оздоровлення. Відповідач працює, але розмір його доходу позивачу невідомий. Але середня заробітна плата по м. Києву станом на січень 2018 року становила 11 168 грн., а станом на лютий 2018 року становила 12 124 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2010 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 21.08.2009 і до досягнення сином повноліття (а. с. 8).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В зв'язку з наведеними обставинами можливо зробити висновок про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Встановлено, що син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю - ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. ОСОБА_4 працює на посаді підсобного працівника ДНЗ «Теремок» і її дохід за останні 6 міс. з жовтня 2017 року по березень 2018 року складає 21 382,81 грн. (а. с. 13).

Дитина має ряд хронічних захворювань: диспенсія з'єднувальної тканини, ДЖВП по гіпотонічному типу, дисмепатобонічну нефропатію, вазомоторний риніт, збиткову масу тіла, синдром дефіциту уваги з гіперактивністю, поліневралгічний синдром, гіперметроничний астигматизм загальний, мікроанемалію клапанно-хордального апарату серця, ПНК І ст. та ін. згідно даних медичної документації (а. с. 11-12).

Таким чином, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує дообстеження, лікування та санаторно-курортного оздоровлення.

Відповідно до ст. 7Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 грн.

Враховуючи вищевикладене, встановлений прожитковий мінімум та те, що кожен із батьків зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, визначений розмір аліментів, який не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на її хронічні захворювання та матеріальне становище матері, колегія суддів вважає за можливе збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі 1 500 грн., починаючи з 10.04.2018 (звернення із позовними вимогами до суду) і до досягнення дитини повноліття.

Таким чином, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції позивачем були доведені обставини, внаслідок яких можливо збільшити розмір аліментів.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

На вищевикладене, суду першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків з порушенням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин справи.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 02 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Деснянський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2010 року в справі №2-53/10.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2.; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року і до досягнення повноліття дитини.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова