ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 636/2273/18

провадження № 22-ц/818/497/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Оболєнської С.А.,

установив:

У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 10.09.2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 5600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за договором зобов'язань належним чином не виконала, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 116998 гривень 27 копійок, яка станом на 28 лютого 2018 року складається з: 5121 гривень 36 копійок - заборгованості за кредитом, 111876 грн. 91 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на сплив позовної давності.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.09.2010 року в розмірі 116 998 грн 27 коп., з яких: 5121,36 грн - заборгованість за кредитом, 111876,91 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом та судовий збір у розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

В обґрунтування скарги зазначила, що будь-якого кредитного договору між нею та позивачем укладено не було, вона отримувала лише картку для виплати заробітної плати, крім того, строк дії картки встановлено до вересня 2014 року, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у червні 2018 року, тобто зі спливом позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що 10.09.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5600 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір було укладено шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї у судовому порядку на користь кредитора заборгованості у загальному розмірі 116998 грн.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Встановлено, що взятих на себе за кредитним договором зобов'язань відповідач належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 5121,36 грн. та за процентами у сумі 111876,91 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Матеріали справи містять заяву відповідача про застосування позовної давності.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення строку дії картки.

Встановлено та не заперечується позивачем, що строк дії виданої під час укладення між сторонами у справі кредитного договору картки встановлено до останнього дня вересня 2014 року, останній платіж на погашення заборгованості здійснено відповідачем у січні 2014 року.

Оскільки строк дії договору кредиту встановлено до вересня 2014 року, а позовом про стягнення заборгованості за вказаним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось у червні 2018 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що строк позовної давності ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено, а тому заявлений останнім позов підлягає задоволенню.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений апелянтом судовий збір у розмірі 2643 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381 - 384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 вересня 2018 року скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова