Справа №173/32/19
Провадження №2-о/173/28/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

при секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дмитрівська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2019 року до суду звернувся заявник ОСОБА_1, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Дмитрівська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 15.02.2019 року.

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності йому правовстановлюючого документу: договору дарування житлового будинку від 29.04.1994 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в якому допущена помилка та його прізвище зазначене ОСОБА_1.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: на підставі договору дарування будинку від 29.04.1994 року № 2-1270, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської нотаріальної контори Зезуль Л.Я., він став власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому проживає із своєю сім'єю по теперішній час.

04.12.2018 року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок та надав відповідні документи, в тому числі і правовстановлюючий документ: договір дарування будинку.

Однак, 07.12.2018 року державним реєстром було винесено рішення про відмову у проведенні державної реєстрації права власності на належний йому житловий будинок за тими підстава, що в договорі дарування прізвище обдарованого зазначено «ОСОБА_1» в той час як згідно паспорту та інших документів на будинок, його прізвище є ОСОБА_1.

За даних обставин він не може реалізувати своє право на державну реєстрацію належного йому на праві власності майна, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Заінтересованою особою письмові пояснення суду не надані.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.12.2018 року заявник звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на належний заявнику житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та надав відповідні документи, втому числі і правовстановлюючий документ: договір дарування будинку.

Проте , 07.12.2018 року державним реєстром було винесено рішення про відмову у проведенні державної реєстрації права власності на належний заявникові житловий будинок за тими підстава, що в договорі дарування прізвище обдарованого зазначено «ОСОБА_1» в той час як згідно паспорту та інших документів на будинок, прізвище заявника є ОСОБА_1

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Оцінюючи надані заявником докази, суд вважає за можливе встановити факт належності заявникові договору дарування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 29.04.1994 року № 2-1270, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської нотаріальної контори Зезуль Л.Я., оскільки ім'я та по батькові зазначеної в договорі особи співпадають з власним іменем та по батькові заявника.

Відповідно до даних технічного паспортуна будинок зазначено, що власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та йому належить одна ціла частка цього будинку. Відповідно до повідомлення комунального підприємства «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» від 26.11.2018 року встановлено, що на підставі архівних документів право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 29.04.1994 року р.№ 2-1270, посвідченим Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою на паперових носіях книга № 4, реєстровий номер 233. Крім того в самому договорі дарування зазначено, що він укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і лише в подальшому прізвище обдарованого зазначене як «ОСОБА_1».

Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку що факт належності заявнику зазначеного вище договору дарування знайшов своє підтвердження в процесі розгляду справи. За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги та встановити факт належності заявникові договору дарування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 29.04.1994 року № 2-1270, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської нотаріальної контори Зезуль Л.Я.

Встановлення факту належності вищезазначеного договору потрібно заявникові для державної реєстрації права власності на належний йому житловий будинок, тобто має наслідком виникнення правовідносин, що виникають із права власності на нерухоме майно.

В іншому порядку встановити факт належності договору заявник немає можливості.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн., 40 коп., покладаються на заявника і поверненню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дмитрівська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1, договору дарування будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 29.04.1994 року реєстровий № 2-1270, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської нотаріальної контори Зезуль Л.Я, за яким обдарованим зазначений ОСОБА_4.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн., 40 коп., покласти на заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення складений: 15 лютого 2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 15.02.2019 року

Оприлюднене: 25.02.2019 року

Дата набрання законної сили: 19.03.2019 року