Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 612/621/16-ц

провадження № 61-21812св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія»,

треті особи: відділ державної реєстраційної служби з реєстрації прав на нерухоме майно Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, сектор державної реєстрації Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року в складі судді Масла С. П. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року в складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л .В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» (далі - ТОВ імені газети «Ізвєстія»), третя особа - відділ державної реєстраційної служби з реєстрації прав на нерухоме майно Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві приватної власності на підставі розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 16 червня 2009 року належить земельна ділянка площею 5,58 га, яка знаходиться на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

Зазначив, що у червні 2016 року отримав копію позовної заяви ТОВ імені газети «Ізвєстія» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якій товариство стверджує про те, що 21 грудня 2011 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки від 21 грудня 2011 року та акт приймання-передачі земельної ділянки від 15 листопада 2013 року.

Вказував, що договір та акти він не підписував, на зазначених документах поставлений підпис незнайомою йому особою. За вказаним фактом позивач звернувся до правоохоронних органів.

ТОВ імені газети «Ізвєстія» надало витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформований 29 листопада 2013 року, де зазначена реєстрація спірного договору оренди земельної ділянки. Реєстрація проведена реєстраційною службою Близнюківського районного управління юстиції Харківської області за заявою уповноваженої особи ОСОБА_4 за довіреністю, посвідченою ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, проте ОСОБА_1 . довіреність не підписував, на зазначених документах поставлений підпис незнайомою йому особою.

Позивач є належним власником земельної ділянки, розпоряджається і має намір у подальшому розпоряджатися нею на свій розсуд.

На підставі викладеного ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,58 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, укладений від його імені невідомою йому особою і ТОВ імені газети «Ізвєстія», зареєстрований у реєстраційній службі Близнюківського районного управління юстиції Харківської області 29 листопада 2013 року за № 8502304; скасувати державну реєстрацію від 29 листопада 2013 року про право оренди земельної ділянки між укладеною від його імені невідомою йому особою і ТОВ імені газети «Ізвєстія».

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року залучено до участі у справі як третю особу Сектор державної реєстрації Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач надав докази на підтвердження факту підписання позивачем та його обізнаності щодо договору оренди землі від 21 грудня 2011 року: видаткові касові ордери від 18 липня 2013 року, від 20 жовтня 2014 року; квитанцію від 30 грудня 2015 року; лист, поданим 152 громадянами, зокрема ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України від 06 червня 2013 року; звернення до Державної інспекції сільського господарства України; заяву ОСОБА_1 від 21 грудня 2011 року директору TOB імені газети «Ізвєстія» щодо укладення договору оренди землі; заяву позивача від 21 грудня 2011 року до реєстраційної служби, якою він просив здійснити державну реєстрацію цього договору; довіреність від 22 серпня 2013 року на ім`я ОСОБА_4 , посвідчену секретарем виконавчого комітету Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області ОСОБА_5

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що в суді першої інстанції був присутній представник позивача, якому було роз`яснено його обов`язок щодо надання доказів на підтвердження вимог позивача та право заявити клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, однак таким правом позивач не скористався.

В суді апеляційної інстанції позивач не був присутній та подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, клопотань про призначення судово-почеркознавчої експертизи не подав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що спірний договір оренди від 21 грудня 2011 року, акт визначення меж земельної ділянки від 21 грудня 2011 року та акт приймання-передачі земельної ділянки від 15 листопада 2013 року позивач не підписував, на зазначених документах поставлений підпис незнайомою йому особою. За вказаним фактом ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів.

Доводи інших учасників справи

У червні 2017 року TOB імені газети «Ізвєстія» подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що зібраними у справі доказами підтверджено факт укладення між сторонами спірного правочину. Позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Крім того, в наявному у матеріалах справи протоколу допиту ОСОБА_1 , який підписаний останнім, містяться відомості про те, що позивач визнає факт підписання договору оренди та отримання за цим правочином орендної плати.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 травня 2018 справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,58 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

21 грудня 2011 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а ТОВ імені газети «Ізвєстія» прийняло у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку.

Договір оренди зареєстровано реєстраційною службою 13 листопада 2013 року.

15 листопада 2013 року між сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки відповідно до договору оренди від 21 грудня 2011 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що спірний договір оренди він не підписував і його волевиявлення на укладення цього правочину було відсутнє.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що суд першої інстанції роз`яснив сторонам право заявити клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, однак таким правом позивач не скористався, хоча саме він наголошував про те, що не його підпис стоїть на спірному договорі.

Частиною третьою статті 27 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, відповідачем надано договір на спростування заявлених вимог, наявність підпису позивача у якому не спростовано останнім, судами вказані обставини оцінено, а результат указаної процесуальної дії викладено у мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог.

В суді першої інстанції був присутній представник позивача, якому було роз`яснено його обов`язок щодо надання доказів на підтвердження вимог позивача та право заявити клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, однак таким правом він не скористався.

В суді апеляційної інстанції позивач не був присутній та подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, клопотань про призначення судово-почеркознавчої експертизи не подав.

Крім того, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач надав докази на підтвердження факту укладення між сторонами договору оренди, наявності між сторонами правовідносин за цим правочином та обізнаності позивача про ці обставини, а саме: видаткові касові ордери від 18 липня 2013 року, від 20 жовтня 2014 року; квитанцію від 30 грудня 2015 року; лист, поданим 152 громадянами, зокрема ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України від 06 червня 2013 року; звернення до Державної інспекції сільського господарства України; заяву ОСОБА_1 від 21 грудня 2011 року директору TOB імені газети «Ізвєстія» щодо укладення договору оренди землі; заяву позивача від 21 грудня 2011 року до реєстраційної служби, якою він просив здійснити державну реєстрацію цього договору; довіреність від 22 серпня 2013 року на ім`я ОСОБА_4 , посвідчену секретарем виконавчого комітету Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області ОСОБА_5

При цьому судами враховано, що відповідно до вимог процесуального закону доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не заслуговують на увагу до доводи касаційної скарги, що за фактом неправомірних дій відповідача позивач звернувся до правоохоронних органів, оскільки сам такий факт звернення не підтверджує позовних вимог. Разом з тим, відповідно до протоколу допиту від 06 червня 2016 року ОСОБА_1 пояснив, що у 2011 році він передав в оренду ТОВ імені газети «Ізвєстія» земельну ділянку та кожного року отримував орендну плату. Позивач зазначив, що в сільській раді ним було взято довіреність для передачі земельної ділянки, а підписи в договорі оренди земельної ділянки та акті прийому-передачі здійснено власноручно.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк