Справа № 570/1849/15-ц
провадження № 6/570/56/2019
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю секретаря судового засідання Кмін В.В.,

pозглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.П.Могили, 24) заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що виконавчі листи у Рівненському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на примусовому виконанні не перебувають, представник позивача - заявник А.А.Капран у поданій 07 травня 2019 року заяві просить видати дублікати виконавчих листів, виданих на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2015 року по цивільній справі № 570/1849/15.

Учасників справи належним чином повідомлено про час і місце розгляду заяви, представник позивача - заявник А.А.Капран просять заяву розглянути у їх відсутінсть Боржник до суду не з`явився. Беручи до уваги встановлені розумні строки розгляду цивільних справ, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за їх відсутності та згідно ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу

Дослідивши надані матеріали справи, вважаючи їх достатніми для прийняття рішення, суд прийшов до таких висновків.

Встановлено, що 06 липня 2015 року стягувачу видано оригінал виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 боргу. 29 грудня 2018 року виконавче провадження завершено, винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві, проте під час пересилки виконавчий документ втрачено, бо на адресу АТ КБ "Приватбанк" не надходив.

До вказаних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом /ст.446 ЦПК України/.

Відповідно до ч.3 ст.535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження. Згідно з положеннями ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Згідно змісту розділу 13 Перехідних положень ЦПК України п.п.17.4 п.17 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ч.4 ст.10 ЦПК України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт З мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), що, на думку суду, є неприпустимим в умовах розвитку демократичного суспільства. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, на виконанні якого наполягає стягувач, фактично нівелює сутність судового захисту та судового рішення, що є недопустимим в умовах демократичного суспільства.

Європейський суд з прав людини наголосив, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції. Вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. П.1 ч.1 ст.3 Закону встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

Враховуючи, що рішення суду не виконане, оригінал виконавчого листа відсутній, тому не є можливим вжиття заходів забезпечення примусового виконання, суд вважає, що є обгрунтовані підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Згідно п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки діючим ЦПК України не передбачена видача дубліката виконавчого листа, ст.431 ЦПК України передбачає викладення виконавчого листа в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів. Станом на 01 серпня 2018 року Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не діє, оригінали виконавчих листів відсутні, тому суд вважає для забезпечення виконання рішення суду від 23 вересня 2016 року за можливе видати дублікат виконавчих листів, керуючись ст.370 ЦПК України в редакції, яка була чинна станом на момент втрати.

Суд звертає увагу, що за таку видачу справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, причому повернення вказаного судового збору навіть у випадку звернення особи про таке законом не передбачено.

Керуючись ст.353 ЦПК України (чинний з 15.12.2017), ст.370 ЦПК України (чинний до 15.12.2017), суд

п о с т а н о в и в:

задоволити заявуАкціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором.

Видати дублікат виконавчих листів по справі № 570/1849/15-ц, виданих на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її підписання. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.