Справа № 215/5951/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання - Азаренко К.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Солода В.М.

розглянувши в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування,-

СУТЬ СПОРУ:

Стислий виклад позиції позивача.

27.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Виконкому Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, якою просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 як за спадкоємцем першої черги за законом, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. йому було відмовлено в одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що свідоцтво на право власності на житло, спадкодавцем не зареєстроване у встановленому законом порядку, тому рекомендовано позивачу звернутися до суду.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати, ОСОБА_4За життя вона скористалась правом, передбаченим Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та подала до органу приватизації виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу відповідну заяву про приватизацію квартири АДРЕСА_1, на яку 06.04.2018 було вироблено технічний паспорт та вартість станом на 17.12.2018 якої становить 55 681,00 грн. 21.05.2018 органом приватизації виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу, видано свідоцтво про власності на житло за НОМЕР_2 відповідно до якого, визнано право приватної власності за ОСОБА_4 на вказану квартиру, але за життя його мати видане свідоцтво зареєструвати не встигла та померла.

ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріальної контори для отримання спадщини, яка залишилася після смерті його матері, однак державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. йому було відмовлено в одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що не надано документів про підтвердження факту реєстрації права власності на зазначену квартиру у відповідному органі реєстрації права власності на нерухоме майно.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Виконкому Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради в судове засідання не з'явився, надав 10.01.2019 суду листа про визнання позову, та просить розглядати справу за їх відсутності. Відзив відповідача у встановлений строк розгляду справи до суду не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 10-00 год. 14.01.2019.

03.01.2019 та 06.02.2019 до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори направлено запити про надання інформації, хто звертався з заявою про прийняття спадщини та чи посвідчувався заповіт після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою суду від 14.01.2019 закрито підготовче провадження по вказаній цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті на 10-00 год. 05.02.2019.

Ухвалою суду від 05.02.2019 у зв'язку із неявкою сторін розгляд справи за даним позовом відкладено на 09-30 год. 26.02.2019.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 26.04.2018 (а.с. 8).

У 2018 році за життя ОСОБА_4 було розпочато процес приватизації квартири АДРЕСА_1. Зокрема, за заявою ОСОБА_4 06.04.2018 проведено технічну інвентаризацію об'єкту нерухомого майна та виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру (а.с. 10-11).

16.05.2018, органом приватизації було прийнято рішення за № 193 від 16.05.2018, щодо надання ОСОБА_4 у приватну власність квартиру АДРЕСА_1, тобто вказане рішення вже було прийнято після смерті ОСОБА_4, яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2, та яке як наслідок не змогла зареєструвати належним чином у зв'язку зі смертю.

21.05.2018 було видано свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на житло, згідно якого ОСОБА_4 належить спірна квартира (а.с. 9).

Відповідно до постанови державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 05 грудня 2018 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, оскільки свідоцтво на право власності на житло, спадкодавцем не зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 17).

На запит суду, Шостою криворізькою державною нотаріальною надано листа та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 25.01.2019, відповідно до якої ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини, після померлої ОСОБА_4, крім нього з заявою про прийняття або відмову від спадщини пілся смерті ОСОБА_4 до нотконтори ніхто не звертався, заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувався та свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося (а.с. 38-39)

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права,що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян. Вказаним законом встановлені умови та порядок набуття громадянами права власності на квартири, які перебувають у державному (комунальному) житловому фонді.

Згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування. Передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

У п. 17-18 Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009, зареєстрованим Міністерством юстиції України 29.01.2010 за № 109/17404, вказано, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви, та подає, зокрема, оформлену заяву на приватизацію квартири; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру; довідку про склад сім'ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Передача квартир у власність громадян оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України по справі № 6-121цс13 від 11.12.2013, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Аналогічна позиція відображена в п. 6.2. Узагальнення судової практики розгляду справ про приватизацію державного житлового фонду та гуртожитків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 № 9-48/0/4-17.

Таким чином, для спадкування права на приватизацію необхідне дотримання двох умов: постійне проживання спадкодавця у приміщенні, яке підлягає приватизації, та його особисте звернення до органів приватизації.

Аналізуючи вище викладені норми права та докази надані позивачем, суд встановив, що ОСОБА_4 за життя надала заяву про приватизацію квартири, що свідчить про намір та реалізацію останньої свого права на приватизацію, а прийняте рішення № 193 від 16.05.2018 виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу свідчить про початок процедури приватизації.

Процедура приватизації не була завершена ОСОБА_4, у зв'язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 року, свідоцтво про право власності видано позивачу вже після смерті матері, рішення органу приватизації, також вже було прийнято після її смерті, тобто спадкодавець ОСОБА_4 за життя не набула у власність спірну квартиру, оскільки право приватної власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, за даним позовом спадкодавець не набула у власність спірну квартиру , тому суд вважає, що позивачем обрано не належний спосіб захисту своїх прав та відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 15, 16, 328, 345, 392, 1220, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 26 лютого 2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: Виконавчий комітет Тернівської районної в місті ради м. Кривого Рогу, , місцезнаходження за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, вул. Короленка, 1А.

Суддя: