Справа № 266/7699/18
Провадження № 2/266/378/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» про визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача вказуючи, що з 14.04.2015 року він працює на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів у КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи». 04.07.2018 рову начальник КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_2 видав наказ №68 «Щодо запобігання та протидії корупції», яким заборонив будь-які стосунки (в робочий час) між працівниками відділу судово-медичної експертизи трупів та родичами чи особами, які будуть здійснювати поховання. Вважає даний наказ в цій частині незаконним та необґрунтованим, оскільки законодавством не передбачений такий захід запобігання корупції як заборона стосунків між людьми, а спілкування працівників відділу СМЕ трупів з родичами померлих вкрай необхідне з метою отримання первинної інформації щодо обставин смерті та можливої наявності хронічних чи інфекційних хвороб. Також право на отримання інформації, необхідної для виконання його посадових обов'язків, також передбачено п. 5.8 посадової інструкції лікаря судово-медичного експерта. На підставі викладеного просить визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу начальника КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_2 №68 від 04.07.2018 року «Щодо запобігання та протидії корупції», стягнути з КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» на його користь всі понесені судові витрати по справі.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалу суду від 29.12.2018р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У визначений строк від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» заперечує в повному обсязі проти заявлених позовних вимог. Начальник бюро має право видавати у межах своєї компетенції накази та розпорядження, обовязкові для всіх підрозділів та працівників закладу, а лікар судово-медичний експерт відділу СМЕ відповідно до п. 7.1 посадової інструкції підпорядковується безпосередньо завідуючому відділом, начальнику бюро СМЕ. Згідно посадової інструкції лікаря судово-медичного експерта відділу СМЕ трупів до обовязків позивача не входить необхідність спілкування з родичами померлих осіб для отримання первинної інформації щодо обставин смерті та можливої наявності хронічних чи інфекційних хворою, а отже спілкування з родичами не є обовязковою умовою належного виконання ним своїх трудових обовязків. Порядок проведення судово - медичної експертизи регламентується «Інструкцією про проведення судово - медичної експертизи» затвердженою Наказом МОЗ України №6 від 17.01.95, зареєстрованою в Мінюсті України 26.07.95 №254/790 та «Правилами проведення судово-медичної експертизи ( дослідження) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом МОЗ України №6 від 17.01.95. При цьому на Інструкцією, а на Правилами не передбачено при проведенні експертизи необхідність спілкування експертів з родичами померлих осіб. Крім того до повноважень лікаря судово-медичного експерта вказаного відділу не входить видача свідоцтва про смерть, окрім заповнення свідоцтва про перинатальну смерть. Видача трупів з моргу родичам та іншим особам, які уповноважені на поховання, здійснюється за наявності в них свідоцтва про смерть з районного відділу реєстрації актів громадського стану. У всіх випадках смерті трупи з моргу видаються обов'язково за наявності письмового дозволу правоохоронних органів. При цьому, пункт 1 наказу №68 від 04.07.2018 забороняє будь-які стосунки з родичами ...за виключенням тих випадків, коли у рідних є належним чином оформлений дозвіл прокурора. Таким чином пунктом 1 наказу №68 від 04.07.2018 не заборонено спілкування з родичами, у яких є законні підстави для отримання трупу та не обмежує трудових обовязків лікаря судово-медичного експерта при проведенні експертизи. Крім того обіймаючи посаду лікаря судово-медичного експерта позивач відноситься до особи, які для цілей Закону України « Про запобігання корупції» прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Керівник Бюро в забезпечення виконання вимог ст. 61 ЗУ «Про запобігання корупції» забезпечує регулярну оцінку корупційних ризиків у діяльності і здійснює відповідні антикорупційні заходи. Отже з метою забезпечення виконання даної норми Закону, враховуючи звернення громадян та недопущення корупційної складової, начальником бюро і було видано наказ №68 від 04.07.2018 р. Також в позовній заяві не наведено жодного факту чи доводу про порушення оспорюваним наказом прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки РИ №143897, ОСОБА_1 з 14.04.2015 року працює на посаді лікаря судово-медичного експерта у КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ( а.с. 6).

Пунктом 1 наказу начальника КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_2 №68 від 04.07.2018 року «Щодо запобігання та протидії корупції» заборонено будь-які стосунки (в робочий час) між працівниками відділу судово-медичної експертизи трупів КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» та родичами чи особами, які будуть здійснювати поховання (з урахуванням дозволу, отриманого в органах прокуратури) ( а.с. 12).

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду про таке.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом ст. 139 КЗпП України, працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ч.1 ст. 140 КЗпП трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У відповідності до ч.2 ст.2 КЗпП України працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Пунктом 2.4.6 Контракту з начальником КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» від 03.11.2017 начальник бюро має право видавати у межах своєї компетенції накази та розпорядження, обовязкові для всіх підрозділів та працівників закладу (а.с.39).

Згідно пункту 7.1 посадової інструкції лікаря судово-медичного експерта СМЕ «лікар судово-медичний експерт підпорядковується, в тому числі й начальнику бюро судово-медичної експертизи» (а.с.11).

Відповідно до пункту 3.1 Статуту КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово- медичної експертизи» бюро є юридичної особою, права та обовязки якої набуває з дня державної реєстрації ( а.с. 32).

Статтею 61 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що керівник юридичної особи забезпечують регулярну оцінку корупційних ризиків у її діяльності і здійснюють відповідні антикорупційні заходи. Посадові та службові особи юридичних осіб, інші особи, які виконують роботу та перебувають з юридичними особами у трудових відносинах, зобовязані: не вчиняти та не брати участі у вчиненні корупційних правопорушень, повязаних з діяльністю юридичної особи; утримуватися від поведінки, яка може бути розціненою як готовність вчинити корупційне правопорушення, повязане з діяльністю юридичної особи.

На підставі викладеного з метою забезпечення виконання ЗУ «Про запобігання корупції», в межах своїх повноважень начальником бюро і було видано наказ №68 від 04.07.2018 року.

Згідно ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 обіймаючи посаду лікаря судово-медичного експерта є субєктом, на яких поширюється дія цього Закону.

Розділом 4 посадової інструкції лікаря судово-медичного експерта СМЕ визначені завдання та обовязки лікаря судово-медичного експерта, проте згідно цього розділу до обовязків позивача при проведенні експертизи не входить обовязок спілкування з родичами померлих осіб для отримання первинної інформації щодо обставин смерті та можливої наявності хронічних чи інфекційних хвороб ( а.с. 8).

Порядок проведення судово-медичної експертизи регламентується «Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи» затвердженою Наказом МОЗ України №6 від 17.01.95, зареєстрованою в Мінюсті України 26.07.95 №254/790 та «Правилами проведення судово-медичної експертизи ( дослідження) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом МОЗ України №6 від 17.01.95.

Порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть регламентується «Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/0) затвердженої наказом МОЗ України №545 від 08.08.2006 р.

Згідно п. 4.12 посадової інструкції медичного реєстратора відділу судово-медичної експертизи трупів, реєстратор веде журнал реєстрації померлих, речових доказів і документів до них …та іншу документації відділу.

Позивачем не доведено, що вищезазначені нормативно-правові акти містять посилання на необхідність спілкування експерта при проведенні експертизи з родичами померлих.

Враховуючи викладене п.1 наказу №68 від 04.07.2018 не обмежує лікаря судово-медичного експерта, який підпорядковується, в тому числі й начальнику бюро судово-медичної експертизи, виконувати свої посадові обовязки по проведенню судово-медичного дослідження трупів та оформлювати «висновки».

Крім того, слід зауважити, що статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004(справа про Охоронюваний законом інтерес) дано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних треб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З наведених положень законодавства слідує, що право на судовий захист має особа у разі доведеності факту порушення, невизнання або оспорювання її прав іншими особами відповідачем.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Натомість ОСОБА_1 жодним чином не визначає і не обґрунтовує у своїй позовній заяві в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а тому положення п.1 даного наказу ніяк не могли вплинути на виконання ним посадових обовязків, у звязку з чим вбачається, що його права та інтереси відповідачем не порушаються, тому відсутній предмет спору та відповідно підстави для цивільно-правової відповідальності відповідача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи даного позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 13,81,141, 229, 265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» про визнання незаконним та скасування наказу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Шишилін О. Г.