ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року

м. Кропивницький

справа № 404/1737/16-ц

провадження № 22-ц/4809/64/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Кіселика С.А., Мурашка С.І.

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Державне підприємство «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»,

третя особа - Професійна спілка «Машприлад» України первинна профспілкова організація Державного підприємства «Кіровоградстандартметрологія»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2018 року в складі судді Іванової Н.Ю. за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», третя особа: Професійна спілка «Машприлад» України первинна профспілкова організація Державного підприємства «Кіровоградстандартметрологія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

УСТАНОВИВ:

22.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», третя особа: Професійна спілка «Машприлад» України первинна профспілкова організація Державного підприємства «Кіровоградстандартметрологія», в якому з урахуванням уточнень позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати наказ директора Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 24.02.2016 року № 2/о про звільнення інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій у зв'язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з дня звільнення; стягнути з Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на його користь 375605,08 грн. у відшкодування втраченого заробітку за час вимушеного прогулу станом на 05.07.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 24.04.2001 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду інженера з метрології ІІ категорії у сектор державних випробувань та нагляду за виготовленням ЗВТ відділу державного метрологічного нагляду та акредитації вимірювальних лабораторій Кіровоградського державного центру стандартизації, метрології та сертифікації.

11.01.2014 року позивач був переведений на посаду інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій цього ж підприємства.

Наказом від 24.02.2016 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для звільнення зазначено: наказ №250/о від 27 жовтня 2015 року «Щодо змін» у штатному розписі та організаційній структурі ДП «Кіровоградстандартметрологія»; повідомлення про заплановане вивільнення №968 від 27 жовтня 2015 року; акт про відмову від підпису про ознайомлення з документами від 27 жовтня 2015 року; пропозиція іншої роботи на ДП «Кіровоградстандартметрологія» №125 від 24 лютого 2016 року; згода профспілкового комітету ДП «Кіровоградстандартметрологія» (протокол засідання профспілкового комітету №3 від 24 лютого 2016 року); листки непрацездатності від 16.12.2015 року, 29.12.2015 року, 26.02.2016 року, 08.02.2016 року, 18.02.2016 року, 22.02.2016 року на період непрацездатності по 23.02.2016 року.

Позивач вважає наказ про його звільнення із займаної посади незаконним, таким, що прийнятий з порушенням чинного законодавства, і підлягає скасуванню, оскільки він не був попереджений за два місяці до звільнення і пізніше до самого дня звільнення про наступне вивільнення. Про складений відповідачем акт про його відмову від підпису про ознайомлення з документами від 27 жовтня 2015 року позивачу стало відомо із тексту оскаржуваного наказу про звільнення від 24 лютого 2016 року.

Вказує, що 27 жовтня 2015 року не мав змоги ознайомитись з повідомленням про заплановане вивільнення №968 від 27 жовтня 2015 року, оскільки з 27 жовтня 2015 року по 24 листопада 2015 року і далі перебував на лікарняному.

Також перед виданням оскаржуваного наказу на підприємстві не проводилась атестація робочих місць або листі спостереження з метою перевірки завантаженості робочого часу скорочуваних посад працівників. Оптимізація штатної чисельності визначається і підтверджується планами по праці, які відсутні на підприємстві. Штатний розпис і штатно-посадовий список працівників підприємства до нього є тим об'єктивним доказом наявності або відсутності вакантних посад, які позивачу відповідач не запропонував при ознайомленні з наказом про його звільнення в зв'язку із скороченням штату підприємства.

У перший день виходу позивача з лікарняного, 24.02.2016 року, листом №125 від 24.02.2016 року відповідач повідомив його, що у зв'язку зі скороченням посади інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій запропонував вперше (відповідач вказує, що вдруге) переведення на посаду: інженера з метрології відділу повірки (калібрування) та метрології атестації засобів вимірювальної техніки м. Світловодськ; техніка з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Олександрія; слюсара-ремонтника виробничого відділу; сторожа виробничого відділу.

Від посад у м. Світловодськ та м. Олександрія позивач відмовився, так як здійснює догляд за батьками похилого віку, які постійно хворіють.

Також позивач вказав, що посади слюсара-ремонтника та сторожа виробничого відділу принижують його професійну гідність, оскільки він пропрацював на посаді інженера з метрології близько 15 років, має чисельні грамоти, нагороди та подяки.

Крім того, 24.02.2016 року позивач звертався із заявою до голови профкому із проханням перенести спільне засідання профкому і адміністрації на 26.02.2016 року у зв'язку з тим, що він повинен ознайомитись з вимогами чинного законодавства та скористатись правовою допомогою, проте засідання було перенесене на 15 год. 30 хв. того ж дня. На другому засіданні він повторно звернувся із заявою про перенесення засідання для надання правової допомоги та залишив засідання профкому.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2016 року залучено по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Професійну спілку «Машприлад» України ППО ДП «Кіровоградстандартметрологія» (т.1, а.с.89).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що при звільненні позивача у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідачем були дотримані вимоги норм трудового законодавства, підстави для його поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Позивач звертає увагу, що 27 жовтня 2015 року відповідач не міг ознайомити ОСОБА_1 з повідомленням про заплановане вивільнення № 968 від 27 жовтня 2015 року, оскільки з 27 жовтня 2015 року по 24 листопада 2015 року і далі він перебував на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності серії АГН № 221509 (т.1 а.с.80).

Зазначає, що складений відповідачем акт від 27.10.2015 р. про відмову від підпису про ознайомлення з документами не відповідає дійсності, незаконний, такий, що складений відповідачем без ознайомлення ОСОБА_1 з вищезазначеними наказом № 250/о від 27.10.2017 р. і повідомленням № 968 від 27.10.2015 р.

Позивач стверджує, що його не ознайомлювали із наказом про майбутнє звільнення за скороченням штату.

Відповідачем не був врахований лікарняний лист про непрацездатність від 27.10.2015 р. при виданні оскаржуваного наказу про звільнення, а суд не дав належну оцінку цим важливим обставинам та не звернув уваги на те, що у довідці від 26.10.2017 р. № 738 відповідачем було вказано, що ОСОБА_1 у жовтні 2015 р. відпрацював 12 робочих днів. Також 5 днів у жовтні 2015 р. ОСОБА_1 був у відрядженні та 4 дні перебував на лікарняному. Тобто у цій довідці - 27.10.2015 р. слід вважати днем тимчасової непрацездатності.

Крім того, із оглянутого акту про відмову від підпису про ознайомлення з документами від 27.10.2015 р. видно, що акт не має реєстраційного номеру, тобто, не зареєстрований відповідачем у відповідності до вимог «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 р. № 1000/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 р. № 736/27181.

При ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано, що всі твердження відповідача грунтуються на припущеннях. До моменту видання наказу № 250/о від 27.10.2015 р. на підприємстві не проводився розрахунок економічних показників підприємства на 2016 рік, з урахуванням введення в дію нової редакції ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», не проводилась атестація робочих місць або листів спостереження з метою перевірки завантаженості робочого часу скорочуваних посад працівників. Оптимізація штатної чисельності визначається і підтверджується планами по праці, проте вони не були надані відповідачем до суду. Після аналізу показників фінансової діяльності відділу, що ліквідовувався, за 2013-2015 роки, які були надані суду відповідачем, а саме: копії форми 15 за 2013-2015 роки (т.1 а.с.195-198) та довідки про загальний обсяг наданих метрологічних послуг «Відділом державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій» від 30.10.2017 р. № 749 (т.2 а.с.158), відсоток надходжень, які були б втрачені відділом по вищевказаним роботам, у зв'язку із введенням в дію нової редакції Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», складає лише 2,53 % по відношенню до загальної суми надходжень відділу за 2013-2015 роки (період з 2013 р. по 2015 р. береться тому, що періодичність проведення державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки складає 1 раз на 3 роки і це необхідно для отримання реальних значень сум надходжень).

Суд не врахував, що наказом від 11.01.2014 р. № 3/к ОСОБА_1 був переведений з посади інженера з метрології II категорії на посаду інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій, тобто отримав більш високу категорію інженера на підприємстві.

Не було досліджено вимоги до вакантних посад, які вказані у посадових інструкціях на ці посади, що були вакантними станом на 24.02.2016 р., та чи відповідав ОСОБА_1 їм за своєю освітою, кваліфікацією та досвідом роботи.

Позивач вважає, що поза увагою суду залишилось, наявність у нього вищої освіти згідно диплому спеціаліста про закінчення у 1998 році Кіровоградського інституту сільськогосподарського машинобудування серія НОМЕР_1 (т.1 а.с.24), значного досвіду і фаху роботи, посвідчення від 29 листопада 2002 року про підвищення кваліфікації в Українському Учбово-Науковому Центрі Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики за напрямком «Стандартизація, сертифікація та метрологія» (т. 1 а.с.35); свідоцтва № Н/2005/202 від 25 травня 2005 року про те, що він прослухав курс лекцій по темі «Уповноваження та атестація у державній метрологічній системі» (т.1 а.с.34); посвідчення від 18 січня 2008 року про підвищення кваліфікації в Українському науково-дослідному і навчальному центрі проблем стандартизації, сертифікації та якості Держспоживстандарту України за напрямком «Стандартизація, метрологія та сертифікація» та Сертифікату до посвідчення, що «ОСОБА_1 за своєю кваліфікацією може проводити повірку або калібрування засобів вимірювальної техніки механічних величин» (т.1 а.с.32); диплому № 1951 від 17 жовтня 2008 року, згідно якого ОСОБА_1 пройшов навчальний курс «Підготовка кандидатів в аудитори з метрології», який дає право на проходження сертифікації аудитора в органі з сертифікації персоналу ДП «Укрметртестстандарт» (т.1 а.с.31); посвідчень № 01/48 та № 01/29 від 18 січня 2013 року про підвищення кваліфікації (т.1 а.с.27) у Відокремленому структурному підрозділі «Інститут підвищення кваліфікації фахівців в галузі технічного регулювання та споживчої політики» Одеської державної академії технічного регулювання та якості за напрямком «Метрологія та вимірювальна техніка» та двох Сертифікатів до посвідчення, що за своєю кваліфікацією він може проводити повірку та калібрування засобів вимірювальної техніки механічних величин, фізико-хімічного складу та властивостей речовин, оптико-фізичних вимірювань» (т.1 а.с.26, 28), його неодноразово було нагороджено грамотами та йому висловлювалась подяка (т.1 а.с.36-40).

Зазначено, що у період з 18.11.2002 р. по 29.11.2002 р. ОСОБА_1 підвищував свою кваліфікацію в Українському Учбово-Науковому Центрі Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики за напрямком «Стандартизація, сертифікація та метрологія» (т.1 а.с.35). Серед усіх тем, що вивчались, була тема - «Міжнародні стандарти ISO серії 9000». Після проходження курсів підвищення кваліфікації ОСОБА_1 брав участь у роботі групи працівників ДП «Кіровоградстандартметрологія», які впроваджували систему управління якістю ISO 9001 на ДП «Кіровоградстандартметрологія», а у подальшому супроводжували функціонування цієї системи на підприємстві. Під час розроблення комплекту цих документів, враховувались вимоги нормативних документів міжнародного та європейських рівнів.

У додаткових поясненнях ОСОБА_1 також заявляв суду, що він має необхідну освіту, кваліфікацію та досвід роботи, щоб займати посаду інженера II категорії випробувальної лабораторії, та здатний виконувати роботу інженера II категорії випробувальної лабораторії; - інженера із стандартизації сектору стандартизації та інформативних технологій, яка затверджена 31.12.2013 р. директором ДП «Кіровоградстандартметрологія» Середою О.В. Та має необхідну освіту та досвід роботи у галузі стандартизації, метрології та сертифікації, щоб працювати на посаді інженера відділу підтвердження відповідності. Тим більше, що він двічі підвищував кваліфікацію у 2002 р. та 2008 р. за напрямком «Стандартизація, сертифікація та метрологія» та за своїм рівнем підготовки - здатен виконувати роботу інженера відділу підтвердження відповідності.

Стверджує, що на час звільнення міг займати наступні посади, які не були йому запропоновані відповідачем: інженера апарату управління;

інженера відділу підтвердження відповідності;

інженера з якості II категорії сектору сертифікації систем управління якістю;

інженера II категорії випробувальної лабораторії;

інженера із стандартизації сектору стандартизації та інформаційних технологій.

На думку ОСОБА_1 адміністрацією підприємства і профспілковим комітетом не було враховано його кваліфікацію, вищу освіту, регулярне проходження навчань на курсах підвищення кваліфікації; накази про його заохочення, наявність більш високого професійного рівня по відношенню до інших працівників відділу, підприємства.

Відповідач та третя особа подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач та його представникпро дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, в засідання апеляційного суду неодноразово не з'явились: 31.10.2018 р., 20.11.2018 р., 06.12.2018 р., 28.12.2018 р., 22.01.2019 р., перед останніми двома засіданнями апеляційного суду ними подавались заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою ОСОБА_1 (а.с.213, 216, 225, 227), проте докази перебування на лікуванні не були надані, в зв'язку з чим справа розглянута без їхньої участі.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення представника відповідача Волосян Т.П., представника третьої особи за довіреністю Солом'янчук Т.П., які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом установлено, згідно записів у трудовій книжці, серії НОМЕР_2 ОСОБА_1, за наказом № 28-к від 24.04.2001 року він був прийнятий на посаду інженера з метрології ІІ категорії у сектор державних випробувань та нагляду за виготовленням ЗВТ відділу державного метрологічного нагляду та акредитації вимірювальних лабораторій Кіровоградського державного центру стандартизації, метрології та сертифікації (т.1 а.с.15-23).

На підставі наказу № 3/к від 11.01.2014 року позивач був переведений на посаду інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій цього ж підприємства (т.1 а.с.21).

На час виникнення трудових відносин між сторонами підприємство здійснювало свою статутну діяльність на підставі Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року № 118/98-ВР.

В складі підприємства функціонував відділ державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій.

Відповідно до посадової інструкції інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій, затвердженої 11 січня 2014 року, кваліфікаційними вимогами на зайняття сказаної посади були: стаж роботи на інженерних посадах не менше 3-х років (т.1 а.с.213-215).

З введенням в дію з 1 січня 2016 року ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VІІ не передбачалася атестація вимірювальних лабораторій, контроль (перевірка) на відповідність лабораторій критеріям атестації.

У зв'язку із набранням чинності 01.01.2016 року Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 року № 1314-VII, враховуючи економічні і виробничі можливості підприємства, з метою оптимізації штату працівників, та економії фінансових ресурсів, відповідно до Статуту ДП «Кіровоградстандартметрологія», 27.10.2015 року директором ДП «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» видано наказ за № 250/о щодо змін у штатному розписі та організаційній структурі ДП «Кіровоградстандартметрологія» (т.1 а.с.71).

Згідно вищевказаного наказу з 29.12.2015 року необхідно скоротити зі штатного розпису ДП «Кіровоградстандартметрологія» з відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій такі посади: начальника відділу, інженера з метрології І категорії - одна штатна одиниця, інженера з метрології ІІ категорії - дві штатні одиниці.

Також, в наказі № 250/о від 27.10.2015 року зазначено про затвердження штатного розпису ДП «Кіровоградстандартметрологія» у новій редакції та введення його в дію з 29.12.2015 року. Внесено зміни до організаційної структури ДП «Кіровоградстандартметрологія», ліквідувавши відділ державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій. Затверджено нову організаційну структуру ДП «Кіровоградстандартметрологія» та введеної в дію з 29.12.2015 року.

Згідно штатного розпису ДП «Кіровоградстандартметрологія», затвердженого директором вказаного підприємства 22.09.2015 року, введений в дію з 01.09.2015 року, у відділі державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій числилася одна штатна одиниця інженера з метрології І категорії (т.1 а.с.81-82).

Після затвердження 27.10.2015 року нового штатного розпису, який введено в дію з 29.12.2015 року, вказаний відділ та посада відсутні (т. 1 а.с.83-84).

ОСОБА_1 27.10.2015 року за № 968 повідомлено про заплановане вивільнення та одночасно запропоновано позивачу переведення на ряд посад (інженер з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Олександрія; технік з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Олександрія; інженер з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Світловодськ; сторож виробничого відділу).

Також у повідомленні зазначено, що у разі згоди на переведення, ОСОБА_1 повинен надати відповідну заяву протягом п'яти робочих днів з моменту вручення повідомлення. У разі відмови - у той же термін повідомити про прийняте рішення і зробити відповідну позначку на другому примірнику повідомлення. Крім того, позивача попереджено, що він буде звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників 28.12.2015 року (т. 1 а.с.72).

27.10.2015 року о 09:45 год. ОСОБА_1 після ознайомлення з наказом від 27.10.2015 року № 250/о «Щодо змін у штатному розписі та організаційній структурі ДП «Кіровоградстандартметрологія» відмовився ставити підпис про ознайомлення з наказом.

Зазначені обставини підтверджуються актом про відмову від підпису про ознайомлення з документами від 27.10.2015 року, складеним о 10:15 год. комісією у складі: юрисконсульта Холоденко Р.В., інспектора з кадрів Дубини В.В. та інженера з охорони праці ІІ категорії Тирлич Н.В. (т. 1 а.с.73), а також поясненнями вказаних осіб, які були допитані як свідки в суді першої інстанції.

З табелю обліку використання робочого часу за жовтень 2015 року ДП «Кіровоградстандартметрологія» вбачається, що ОСОБА_1 27.10.2015 року перебував на робочому місці дві години (т. 1 а.с.85).

Відповідно до наявних у матеріалах справи листків непрацездатності ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 27.10.2015 року по 23.02.2016 року (т. 1 а.с.77-80).

Суд, враховуючи, що ні в табелі, ні в листі непрацездатності не вказано конкретного часу, проаналізувавши пояснення позивача і показання свідків, обгрунтовано вважав, що ОСОБА_1 був на робочому місці 24.02.2016 року з 08:00 год. до 10:00 год., ознайомився з повідомленням № 968 від 27.10.2015 року та відмовився ставити підпис про ознайомлення з повідомленням про заплановане вивільнення, про що комісією складено акт.

Після виходу з лікарняного, позивач став до роботи 24.02.2016 року, і йому вдруге було запропоновано інші вакантні посади, а саме: інженера з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Світловодськ; техніка з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Олександрія; слюсара-ремонтника виробничого відділу, сторожа виробничого відділу (т.1 а.с.74). На вказаному повідомленні позивач власноруч зазначив, що 24.02.2016 року йому о 09:30 год. вперше запропоновано переведення на іншу посаду, його не ознайомлено з наказом про скорочення посади інженера з метрології І категорії. Від посади у м. Олександрії та в м. Світловодськ ОСОБА_1 відмовився в зв'язку з тим, що у нього батьки похилого віку, які часто хворіють, посади слюсаря-ремонтника та сторожа виробничого відділу принижують його професійну гідність, тому що він працював на посаді інженера з метрології близько 15 років. Також зазначив про свої чисельні нагороди, грамоти та подяки від підприємства, і що є кандидатом в аудитори з метрології.

Директор ДП «Кіровоградстандартметрологія» звернувся до професійної спілки «Машприлад» України ППО ДП «Кіровоградстандартметрологія» з поданням № 127 від 24.02.2016 року щодо отримання згоди на звільнення інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій ОСОБА_1 за скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 2 а.с.23).

Згідно протоколу розширеного засідання профспілкового комітету від 24.02.2016 року № 3 подання розглянуте о 15:30 год. (т. 1 а.с.75-76), ОСОБА_1 двічі подавав заяви про перенесення засідання на 26.02.2016 року, без надання пояснень покинув засідання профкому. За результатами обговорення профспілковий комітет постановив рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом ДП «Кіровоградстандартметрологія» №2/к від 24 лютого 2016 року ОСОБА_1, інженера з метрології І категорії відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій, враховуючи тимчасову непрацездатність з 28 грудня 2015 року по 23 лютого 2016 року, звільнено з 24 лютого 2016 року у зв'язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (т.1, а.с.10).

Підставою зазначено наказ №250/о від 27 жовтня 2015 року «Щодо змін» у штатному розписі та організаційній структурі ДП «Кіровоградстандартметрологія»; повідомлення про заплановане вивільнення №968 від 27 жовтня 2015 року; акт про відмову від підпису про ознайомлення з документами від 27 жовтня 2015 року; пропозиція іншої роботи на ДП «Кіровоградстандартметрологія» №125 від 24 лютого 2016 року; згода профспілкового комітету ДП «Кіровоградстандартметрологія» (протокол засідання профспілкового комітету №3 від 24 лютого 2016 року); листки непрацездатності від 16.12.2015 року, 29.12.2015 року, 26.02.2016 року, 08.02.2016 року, 18.02.2016 року, 22.02.2016 року на період непрацездатності по 23.02.2016 року.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою статті 2 КЗпП Українипередбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно зі статтею 22 КЗпП Українивідповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з'ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, зазначено, що, оскільки обов'язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідно до пункту 3 статті 62 Господарського кодексу Українипідприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно зі статтею 13 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, коли роботодавець планує припинення трудових відносин з причин економічного, технологічного, структурного або аналогічного плану, він своєчасно надає відповідним представникам працівників інформацію щодо цього питання, зокрема інформацію про причини передбачуваних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, та строк, протягом якого їх буде проведено.

Відповідно до частини першої статті 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору (ч. 5 ст. 43 КЗпП України).

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції в межах вимог, заявлених позивачем, дотримуючись вимог статей 228, 229, 263-264 ЦПК України, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у судовому рішенні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд обґрунтовано виходив з того, що у Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату посад відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій, на одній з яких працював позивач. Роботодавцем при звільненні позивача було дотримано вимоги статей 40, 42, 49-2 КЗпП України, оскільки позивач відмовився від запропонованих вакантних посад, які відповідали його кваліфікації.

При цьому, розглядаючи спір, суд правильно застосував статтті 40, 43, 49-2 КЗпП України, які регулюють спірні правовідносини.

В ч. 4 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз'яснено, судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, внесення змін в штатний розклад на свій розсуд є беззаперечним правом власника. Зазначене включає в себе право зменшити чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення правників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад.

Цивільне та трудове законодавство України не передбачають право суду перевіряти доцільність скорочення чисельності або штату працівників, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників.

Вакантні посади за спеціальністю позивача при скороченні його посади були відсутні, інші вакантні посади не запропоновано, оскільки на переконання роботодавця останній не відповідає їм за своєю спеціальністю, кваліфікацією та досвідом роботи.

Всі доводи позивача щодо дотримання відповідачем вимог ст. 49-2 КЗпП Цкраїни були належним чином перевірені судом першої інстанції.

Зокрема, стосовно інших працівників, які працювали разом з позивачем у відділі державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій, встановлено, що наказом ДП «Кіровоградстандартметрологія» №22/к від 23 жовтня 2015 року, ОСОБА_8 за її згоди було переведено з посади начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій на посаду інженера з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки механічних та геометричних величин з 26.10.2015 року; ОСОБА_9 з його згоди переведено з посади техніка з метрології бюро приймання на посаду інженера з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки механічних та геометричних величин з 26.10.2015 року (т. 2, а.с.125).

Згідно списку вакантних посад по структурних підрозділах ДП «Кіровоградстандартметрологія» станом на день звільнення позивача (24.02.2016 року) на підприємстві були такі вакантні посади:

- апарат управління, посади - заступник директора з питань стандартизації, сертифікації та лабораторних випробувань, секретар-друкарка, інженер;

- бухгалтерія - головний бухгалтер;

- відділ повірки та калібрування засобів вимірювальної техніки у м. Олександрія - технік з метрології;

- відділ повірки та калібрування засобів вимірювальної техніки у м. Світловодськ - інженер з метрології;

- сектор з налагодження і випробування - технік ІІ кат. 0,5 ставки;

- відділ підтвердження відповідальності - інженер;

- сектор сертифікації систем управління якістю - інженер з якості ІІ категорії;

- випробувальна лабораторія - хімік, інженер ІІ категорії;

- сектор стандартизації та інформаційних технологій - інженер із стандартизації;

- виробничий відділ - інженер-будівельник, сторож 4 вакантних посади, слюсар-ремонтник, слюсар по ремонту автомобільного транспорту (т.1 а.с.141-142).

На день попередження позивача про наступне звільнення, 27.10.2015 року, у ДП «Кіровоградстандартметрологія» по структурних підрозділах додатково були наявні такі вакантні посади: у Відділі повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Олександрія - інженер з метрології; у Відділі державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій - начальник відділу (т.1 а.с.143-144).

З вказаного переліку, позивачу було запропоновано переведення на ряд посад (інженер з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Олександрія; технік з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Олександрія; інженер з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Світловодськ; сторож виробничого відділу, проте позивач відмовився ставити підпис про ознайомлення з вказаним повідомленням, про що свідчить акт від 27 жовтня 2015 року (т.1 а.с.73).

В день звільнення - 24.02.2016 року позивачу запропоновано вакантні посади, від яких він відмовився, що підтверджується його поясненнями, які написані власноруч у повідомленні від 24.02.2016 року (т.1 а.с.74).

Інші посади ОСОБА_1 не пропонувались, оскільки він на думку роботодавця не відповідає кваліфікаційним вимогам.

Судом перевірені доводи і заперечення сторін і з'ясовано, що вимоги до вакантних посад, згідно посадових інструкцій, затверджених керівником ДП «Кіровоградстандартметрологія» та погоджених головою профкому вказаного підприємства, були такі:

- на посаду заступник директора з питань стандартизації, сертифікації та лабораторних випробувань - вища освіта за напрямком стандартизація та сертифікація, підвищення кваліфікації в УкрНДНЦ згідно плану навчання кадрів, але не рідше одного разу на 5 років. Стаж керівної роботи не менше 5 років /посадова інструкція, затверджена 01.11.2012 року (т. 2 а.с.139-140);

- на посаду інженера - вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем - магістра, спеціаліста, спеціальна фахова підготовка у сфері охорони державної таємниці, проходження військової служби, стаж роботи у сфері охорони державної таємниці не менше 2 років /посадова інструкція, затверджена 23.09.2013 року (т. 2 а.с.143-144);

- на посаду секретаря-друкарки - повна загальна середня освіта та професійно-технічна освіта або повна загальна середня освіта та професійна підготовка на виробництві, стаж роботи в діловодстві не менше 1 року /посадова інструкція, затверджена 23.09.2013 року (т.2 а.с.141-142);

- на посаду головного бухгалтера - повна вища економічна освіта (магістр, спеціаліст), стаж роботи на посаді головного бухгалтера не менше 3-х років /посадова інструкція, затверджена 10.02.2015 року (т.2 а.с.126-128);

- на посаду інженера з метрології відділу повірки (калібрування) та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки м. Світловодськ - вища освіта, досвід роботи в метрології не менше одного року /посадова інструкція, затверджена 23.08.2012 року (т.2 а.с.129-130);

- на посаду техніка ІІ категорії сектору з налагодження і випробувань - вища технічна освіта, досвід роботи з ремонту ЗВТ не менше 1 року /посадова інструкція, затверджена 19.11.2013 року (т.2 а.с.131-132);

- на посаду інженера відділу підтвердження відповідності - вища освіта за напрямом стандартизації та сертифікації, досвід роботи в галузі стандартизації, метрології та сертифікації не менше 3 років/посадова інструкція, затверджена 23.08.2012 року (т.2 а.с.145-146);

- на посаду інженера з якості ІІ категорії сектору сертифікації систем управління якістю - вища освіта, досвід роботи у галузі технічного регулювання не менше 3 років, наявність статусу кандидата в аудитори або аудитора з сертифікації систем управління, знання нормативних документів вітчизняного, міжнародного та європейського рівня у галузі сертифікації систем управління, знання вітчизняного та зарубіжного досвіду у галузі запровадження та сертифікації систем управління, знання основних принципів структури та механізму реалізації державної системи сертифікації систем управління, знання державної мови для спілкування, як в письмовій, так і в усній формі /посадова інструкція, затверджена 01.03.2013 року (т.2 а.с.133-134);

- на посаду хіміка випробувальної лабораторії - вища освіта за напрямком хімії або біології, стаж роботи не менше 3 років /посадова інструкція, затверджена 09.02.2015 року (т. 2 а.с.147-148);

- на посаду інженера ІІ категорії випробувальної лабораторії - вища освіта, стаж роботи на інженерно-технічних посадах не менше 3 років /посадова інструкція, затверджена 15.08.2012 року (т.2 а.с.135-136);

- на посаду інженера із стандартизації сектору стандартизації та інформаційних технологій - вища освіта, досвід роботи у галузі стандартизації не менше 3 років /посадова інструкція, затверджена 31.12.2013 року (т.2 а.с.137-138);

- на посаду слюсаря-ремонтника - знання чинного законодавства України, Статуту, правил внутрішнього трудового розпорядку, наказів директора підприємства, посадової інструкції, способів відхилення дефектів в процесі ремонту та складання обладнання,основні положення планово-попереджувального ремонту обладнання, призначення та правила застосування слюсарного й контрольно-вимірювальних інструментів, основні механічні властивості оброблювальних матеріалів, найменування, маркування і правила застосування інструментів, технічні умови, випробування та регулювання обладнання /посадова інструкція, затверджена 03.02.2014 року (т.2 а.с.149-150);

- на посаду слюсаря по ремонту автомобільного транспорту - професійно-технічна освіта, стаж роботи та професійна підготовка на виробництві за професією слюсаря по ремонту автомобільного транспорту - не менше 1 року /посадова інструкція, затверджена 23.09.2013 року (т.2 а.с.96-97).

Відповідно до національного класифікатора України ДК 003:2010 затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327 кваліфікація - здатність виконувати завдання та обов'язки відповідної роботи. В документі про професійну підготовку кваліфікація визначається через назву професії. Поняття кваліфікації включає не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення, є оціночним та визначається у кожній конкретній справі залежно від установлених судом обставин.

З наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 закінчив у 1998 році Кіровоградський інститут сільськогосподарського машинобудування і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Металорізальні верстати та системи» та здобув кваліфікацію інженера-механіка, що підтверджується дипломом, серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.24), має посвідчення, що він у 2002 році підвищував свою кваліфікацію за напрямком «Стандартизація, сертифікація та метрологія» (т.1 а.с.35).

Згідно свідоцтва №Н/2005/202 від 25 травня 2005 року ТОВ «Інсталсервіс», ОСОБА_1 прослухав курс лекцій по темі: «Уповноваження та атестація в державній метрологічній системі» (т.1, а.с.34), пройшов навчальний курс «Підготовка кандидатів в аудитори з метрології» в Інституті підготовки фахівців у сфері управління якістю, стандартизації, оцінки відповідності та метрології, про що свідчить диплом №1951 від 17 жовтня 2008 року (т.1 а.с.31). Має сертифікат, виданий у 2008 році про те, що за своєю кваліфікацією може проводити повірку або калібрування засобів вимірювальної техніки механічних величин (т.1 а.с.32).

Згідно посвідчень №01/48 та 01/29 від 18.01.2013 року позивач підвищував свою кваліфікацію за напрямком «Метрологія та вимірювальна техніка» (т.1 а.с.27) та відповідно до наданих сертифікатів за своєю кваліфікацією може проводити повірку та калібрування засобів вимірювальної техніки механічних величин та засобів вимірювальної техніки фізико-хімічного складу та властивостей речовин, оптико-фізичних вимірювань (т.1 а.с.26,28).

Позивачем надано суду копії посадових інструкцій інженера та інженера ІІ категорії відділу підтвердження відповідності, затверджених 23.08.2012 року, згідно яких кваліфікаційні вимоги для вказаних посад: закінчена вища освіта, досвід в галузі стандартизації, метрології та сертифікації не менше 3 років (т.2 а.с.169-174).

Згідно відповіді на запит суду Національного агентства з акредитації України №3-14/5-1249 від 20.04.2018 року, воно не може надати належним чином завірену копію посадової інструкції інженера відділу підтвердження відповідності, оскільки вказаний документ відсутній. ДП «Кіровоградстандартметрологія» посадові інструкції своїх працівників до НААУ не подавало, і подання даного виду документів не передбачено нормативно-правовими актами з акредитації (т.2 а.с.34).

Згідно інформації, наданої 21.05.2018 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, посадова інструкція інженера відділу підтвердження відповідності ДП «Кіровоградстандартметрологія» зберігається на цьому підприємстві (т.2 а.с.37).

Посилання сторони позивача на підробку інструкції до посади інженера відділу підтвердження відповідності, затвердженої 23.08.2012 року, в частині кваліфікаційних вимог на вказану посаду, не знайшли свого підтвердження, грунтуються на припущеннях, докази щодо вчинення посадовими особами підприємства неправомірних дій при викладенні тексту зазначених посадових інструкцій відсутні.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012539 від 18.12.2015 р., за фактом підробки посадових інструкцій ДП «Кіровоградстандартметрологія» за ч. 1 ст. 358 КК України закрите у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення, що підтверджується постановою від 03.03.2017 р. (а.с.191-192 т. 2).

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачем додержано норми трудового законодавства, які регулюють вивільнення працівника.

Встановлено, що ОСОБА_1 був попереджений за 2 місяці про наступне звільнення, відмовився від переведення на іншу роботу, підстави для його поновлення на роботі відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Суд дійшов правомірного висновку, що за відсутності підстав для поновлення позивача на роботі, немає підстав також для для застосування ст. 235 КЗпП України щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення відповідачем вимог ст. 42-1 КЗпП України про його переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, відповідно до ст. 367 ЦПК України не підлягають перевірці при розгляді справи судом апеляційної інстанції, оскільки не стосуються предмета спору і виходять за межі позовних вимог.

В суді першої інстанції представником відповідача зазначалось про направлення позивачеві повідомлення керівника підприємства від 07.11.2016 року про наявну вакантну посаду і можливість працевлаштування (а.с.159 т. 2), проте вказані обставині не досліджувались судом і не оцінювались, враховуючи межі заявлених позивачем вимог, що відповідає ст.ст. 11-13 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, зводяться до переоцінки доказів у справі, які знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: С.А. Кіселик

С.І. Мурашко