У Х В А Л А

1 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 127/12474/16-ц

Провадження № 14-326 цс 19

Велика Палата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Гудими Д. А.,

суддів Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» (далі - відповідач) про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів і відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою позивача на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 5 липня 2018 року і

в с т а н о в и л а:

у червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача: середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 травня до 10 липня 2016 року включно у розмірі 27 000 грн або до дня вирішення справи у суді; компенсацію втрати частини заробітку через порушення строків його виплати у сумі 1 401 325 грн; відшкодування завданої порушенням трудових прав позивача моральної шкоди у сумі 100 000 грн.

Позов мотивув такими обставинами :

- відповідач, звільняючи позивача з посади заступника директора заводу «Модуль», не провів з ним повного розрахунку;

- тривалий період часу позивач захищав свої порушені трудові права і на підставі низки судових рішень стягнув на свою користь з відповідача різні види сум, які виникли через непроведення при звільненні з ним остаточного розрахунку. Ці судові рішення не виконуються;

- згідно з останнім рішенням від 11 травня 2016 року № 127/7801/16-ц Вінницький міський суд Вінницької області стягнув з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 1 січня до 10 травня 2016 року включно;

- вказане рішення відповідач також не виконує, що є підставою для звернення до суду з цим позовом.

13 липня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області ухвалив заочне рішення, яким задовольнив позов частково: стягнув з відповідача на користь позивача його середньомісячний заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 11 травня до 10 липня 2016 року включно у розмірі 18 000 грн, а також компенсацію втрати частини заробітку внаслідок затримки його виплати у розмірі 26 478,66 грн; відмовив у задоволенні решти вимог.

Заочне рішення суд першої інстанції мотивував тим, що через непроведення з позивачем повного розрахунку при звільненні є підстави стягнути з відповідача у розмірі, визначеному судом, середній заробіток за час затримки та компенсацію втрати частини доходів через порушення строків виплати. Вимогу щодо відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції вважав недоведеною належними та допустимими доказами.

29 вересня 2016 року Апеляційний суд Вінницької області постановив ухвалу, якою залишив без змін заочне рішення суду першої інстанції як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

7 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду прийняв постанову, якою скасував ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати; справу в цій частині передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову касаційний суд мотивував так :

- рішення суду апеляційної інстанції суперечить приписам законодавства, що регулюють компенсаційні відносини з відновлення частини втрачених доходів через порушення строків їх виплати;

- вимоги позивача про стягнення заявленої ним компенсації за доплату за сумісництво, нарахованої відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 2 лютого 2016 року у справі № 127/28655/15-ц, потребують дослідження документів та фактичних обставин, необхідних для встановлення як права позивача на компенсацію, так і обчислення її конкретного розміру. Ці обставини можуть бути з`ясовані тільки під час нового розгляду справи.

5 липня 2018 року Апеляційний суд Вінницької області прийняв постанову, якою скасував заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації втрати частини заробітку через порушення строків його виплати; у цій частині ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд мотивував рішення так:

- відповідно до постанови Господарського суду міста Києва від 6 квітня 2012 року Державна акціонерна компанія «Укрресурси» визнана банкрутом;

- приписи Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дають підстави для висновку, що з моменту визнання боржника банкрутом він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, зокрема, унеможливлюється виникнення у нього нових додаткових зобов`язань;

- відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації втрати частини заробітку через порушення строків його виплати.

17 липня 2018 року позивач подав касаційну скаргу. Просить скасувати постанову Апеляційного суду Вінницької області від 5 липня 2018 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю через неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушенням ним норм процесуального права.

Мотивує касаційну скаргу так :

- апеляційний суд під час нового розгляду справи не врахував вказівок, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 7 березня 2018 року;

- апеляційний суд неправомірно не встановив розмір середньомісячної заробітної плати позивача;

- помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин та про неможливість виникнення нових додаткових зобов`язань у боржника;

- вимоги позивача суд правильно розглянув за правилами цивільного судочинства, оскільки відповідач визнаний банкрутом 6 квітня 2012 року, тобто до набрання чинності новою редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та до внесення змін до статті 12 Господарського процесуального кодексу України, які віднесли до юрисдикції господарських судів спори, зокрема, з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушена справа про банкрутство.

6 серпня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив касаційне провадження.

17 квітня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

15 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду, перевіривши наявність підстав для передачі на її розгляд справи, дійшла висновку, що такі підстави відсутні.

Ухвалу від 15 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другоїсудової палати Касаційного цивільного суду мотивував тим, що у касаційній скарзі позивача є доводи стосовно порушення апеляційним судом правил предметної юрисдикції.

Однак Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що, на думку позивача, суди правильно розглянули справу за правилами цивільного судочинства. А крім того, у постанові Апеляційного суду Вінницької області від 5 липня 2018 року немає висновків щодо необхідності розгляду цього спору за правилами іншої юрисдикції, аніж цивільна.

Доводи щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» позивач мотивує хибністю висновку цього суду про те, що через визнання відповідача банкрутом останній не може мати будь-яких нових додаткових зобов`язань.

Жодних заперечень стосовно юрисдикції суду в учасників справи не було; позивач не просить у касаційній скарзі закрити провадження у справі, а, навпаки, наполягає на ухваленні судом касаційної інстанції нового рішення про скасування постанови Апеляційного суду Вінницької області від 5 липня 2018 року та задоволення позову повністю.

З огляду на вказане відсутні підстави для прийняття справи для продовження розгляду у Великій Палаті Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною шостою статті 404 ЦПК України,Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» про стягнення середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації втраченої частини коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 5 липня 2018 року повернути на розгляд відповідній колегії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Т. О. АнцуповаВ. С. Князєв
С. В. БакулінаЛ. М. Лобойко
В. В. БританчукН. П. Лященко
Ю. Л. ВласовО. Б. Прокопенко
М. І. ГрицівВ. В. Пророк
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
Ж. М. ЄленінаО. М. Ситнік
О. С. ЗолотніковО. С. Ткачук
О. Р. КібенкоВ. Ю. Уркевич
О. Г. Яновська