ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
10 липня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Соловей Г.В.,
з участю секретаря - Момот Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
04.04.2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою, крім позивачів, зареєстрований відповідач, однак за даною адресою не проживає з 2000 року. Місце проживання та перебування відповідача невідоме.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду від представника позивачів надійшла письмова заява, в якій просила слухати справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
В судове засідання відповідач повторно не з`явився, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи шляхом публікування оголошення про його виклик на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
У встановлений строк відзиву від відповідача на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди представника позивачів, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При розгляді, справи судом встановлено, що згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить 3/7 та 5/21 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 належить 1/3 частина вказаного будинку.
З копії будинкової книги вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Крім того, у будинку зареєстрований ОСОБА_3 , що також підтверджено відомостями, наданими Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області.
Разом з тим, як вбачається з довідки, наданою Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області від 27.03.2019 року за № 330, ОСОБА_3 більше 15 років за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. Факт непроживання відповідача за вказаною адресою також зафіксований в акті опиту свідків № 002 від 27.03.2019 року.
Крім того, 13.03.2018 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права співвласника на частку у майні. Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 протягом 10 років у будинку АДРЕСА_1 не проживає.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 317 ЦК України встановлює, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачі перешкоджають проживанню відповідача в спірному будинку, а також будь-якої домовленості між сторонамищодо користування вказаним житлом.
Відповідач до суду із заявою про продовження строку збереження за ним житлового приміщення не звертався, не надав доказів поважності причин відсутності у будинку понад встановлений строк.
Отже небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачами, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
Статтею 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач у зв`язку з обраним ним способом життя, за власною ініціативою і у добровільному порядку залишив будинок АДРЕСА_1 . Протягом тривалого часу він не робив спроб самостійно прийти та вселитися до нього, таких вимог у встановленому законом порядку не ставив. Під час своєї відсутності в будинку відповідач плату за житло, комунальні послуги не вносив.
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. 15, 16, 29, 317, 321 ЦК України, ст.71, 72, 150, 168, 169 ЖК УРСР, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер - НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент.номер - НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямзадовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Г.В.Соловей