Головуючий у І інстанції Юзькова О.Л.
Провадження №22-ц/824/6180/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Сержанюка А.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та компенсації за порушення строків виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що вона працювала в ПАТ КБ «Хрещатик» на посаді головного бухгалтера, головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій. Наказом від 26 жовтня 2015 року №1139-к позивач була звільнена з роботи з 30 жовтня 2015 року на підставі ст.38 КЗпП України, однак в порушення вимог діючого законодавства в день звільнення їй було виплачено лише грошову компенсацію за невикористані нею 19 календарних днів основної відпустки за період з 15 січня 2015 року по 30 жовтня 2015 року, тоді як згідно з п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про відпустки» колективний договір, що діяв в ПАТ КБ «Хрещатик» (пп.4.1.4. розділу ІУ, додаток №2) передбачав, що особам, які працюють на посаді, зокрема, головного бухгалтера, головного бухгалтера-начальника відділу, за особливі умови праці, що передбачають ненормований робочий день, щорічно надається 7 календарних днів додаткової відпустки. На момент звільнення позивачем не була використана додаткова відпустка за період 2011-2015 років, тобто за 5 років (7 календарних днів х 5 років = 35 календарних днів).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому числі, коли спір вирішено на користь працівника.

21.06.2016 року в межах встановленого ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денного строку ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» з відповідною заявою щодо задоволення вимог в частині виплати компенсації за невикористану відпустку, однак до реєстру кредиторів банку позивача включено не було. При цьому, у відповіді банку було зазначено про те, що згідно п. 3.1.6 Колективного договору, який містить посилання на Положення «Про систему оплати праці у ПАТ КБ «Хрещатик», додаткова заробітна плата виплачується працівникам «при наявності фінансової можливості установи банку». Тому, зважаючи на те, що проміжна фінансова звітність ПАТ КБ «Хрещатик» свідчить про відсутність фінансової можливості установи на виплату працівникам додаткових заробітних плат, вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

07.10.2016 року позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з запереченнями щодо підстав невключення її кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ КБ «Хрещатик» та вимогою внести зміни до цього реєстру, на що отримала відповідь від 01.11.2016 року про відмову з підстав, викладених у попередньому листі від 30.09.2016 року.

У зв`язку з неправомірними діями уповноваженої на той час на здійснення ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» особи Костенка І . І ., позивач звернулась за захистом своїх прав до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що процедура виведення ПАТ КБ «Хрещатик» з ринку Фондом вже не провадиться, тимчасова адміністрація в банку не запроваджена, а тому Фонд не має повноважень органу управління банку та органу контролю, а уповноважена особа Фонду в даному випадку не має повноважень, визначених законом, на вчинення будь-яких дій від імені ПАТ КБ «Хрещатик».

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернулась до суду загальної юрисдикції з позовом, в якому просила на підставі положень Законів України «Про оплату праці» та «Про відпустки» стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку тривалістю 35 календарних днів в сумі 15 364,15 грн.; зобов`язати відповідача нарахувати згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за №100, та виплатити їй середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з дати звільнення - 30 жовтня 2015 року по дату, коли відповідачем буде здійснено фактичний розрахунок, а також зобов`язати відповідача нарахувати згідно зі ст. 3 Закону України від 19.10.2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і виплатити їй компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з дати звільнення - 30 жовтня 2015 року по дату, коли відповідачем буде здійснено фактичний розрахунок з нею по виплаті грошової компенсації за невикористану відпустку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в кількості 15 днів в розмірі 8 362 грн. 35 коп. без врахування обов`язкових платежів та зборів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Хрещатик» в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 Обгрунтовуючи скаргу, відповідач посилався на те, що посада, на якій працювала позивач, відсутня в Додатках 2-4 «Переліку посад ВАТ КБ «Хрещатик» з ненормованим робочим часом», тому права на додаткову відпустку позивач не має, отже належні їй від відповідача виплати здійснені у встановленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_1 в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечила та просила рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ПАТ «КБ «Хрещатик» та була звільнена відповідно до наказу від 26.10.2015 року № 1139-к з посади головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій Подільського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» з 30.10.2015 року у зв`язку із виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с.5).

З вищевказаного наказу № 1139-к від 26.10.2015 року вбачається, що при звільненні позивач отримала компенсацію за 19 календарних днів основної відпустки згідно відпрацьованого часу (період з 15 січня 2015 року по 30 жовтня 2015 року) відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки».

Як свідчить копія трудової книжки позивача ОСОБА_1 , остання з 30.01.2010 року по 01.03.2013 року працювала на посаді головного бухгалтера Подільського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», а з 01.03.2013 року по день звільнення 30.10.2015 року на посаді головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій Подільського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик».

21.06.2016 року в межах встановленого ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денного строку ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» з відповідною заявою щодо задоволення її вимог в частині виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку, однак до реєстру кредиторів банку позивача включено не було. При цьому, у відповіді банку було зазначено про те, що згідно п. 3.1.6 Колективного договору, який містить посилання на Положення «Про систему оплати праці у ПАТ КБ «Хрещатик», додаткова заробітна плата виплачується працівникам «при наявності фінансової можливості установи банку». Тому, зважаючи на те, що проміжна фінансова звітність ПАТ КБ «Хрещатик» свідчить про відсутність фінансової можливості установи на виплату працівникам додаткових заробітних плат, вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають (а.с.10).

07.10.2016 року позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з запереченнями щодо підстав невключення її кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ КБ «Хрещатик» та вимогою внести зміни до цього реєстру, на що отримала відповідь від 01.11.2016 року про відмову з підстав, викладених у попередньому листі від 30.09.2016 року (а.с.12).

У зв`язку з неправомірними діями уповноваженої на той час на здійснення ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» особи Костенка І . І ., позивач звернулась за захистом своїх прав до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що процедура виведення ПАТ КБ «Хрещатик» з ринку Фондом вже не провадиться, тимчасова адміністрація в банку не запроваджена, а тому Фонд не має повноважень органу управління банку та органу контролю, а уповноважена особа Фонду в даному випадку не має повноважень, визначених законом, на вчинення будь-яких дій від імені ПАТ КБ «Хрещатик» (а.с.16-19). Даним судовим рішенням, зокрема, встановлено, що оголошення про ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» було опубліковано в газеті «Голос України» № 160 (6360) від 09.06.2016 року і позивач ОСОБА_1 , заявивши Уповноваженій особі свої кредиторські вимоги 21.06.2016 року, не пропустила строк, встановлений законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення на її користь грошової компенсації за 15 днів невикористаної додаткової відпустки в розмірі 8 362 грн. 35 коп., суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред`явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок.

Щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці надається, зокрема, працівникам з ненормованим робочим днем - тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою, відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про відпустки».

Колективний договір, угода, згідно ч.ч. 1, 2 ч. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» набирають чинності з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді. Після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

В свою чергу, положеннями ст. 7 Закону визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку тощо.

Згідно п.4.1.4 Колективного договору між Власником ВАТ КБ «Хрещатик» та трудовим колективом ВАТ КБ «Хрещатик» на 2007 - 2010 роки, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.63-67), власник зобов`язується надавати працівникам банку з ненормованим робочим днем додаткову щорічну відпустку тривалістю:

- 7 календарних днів згідно додатку №2 «Перелік посад працівників ВАТ КБ «Хрещатик» з ненормованим робочим днем»;

- 5 календарних днів згідно додатку №3 «Перелік посад працівників ВАТ КБ «Хрещатик» з ненормованим робочим днем»;

- 3 календарних дні згідно додатку №4 «Перелік посад працівників ВАТ КБ «Хрещатик» з ненормованим робочим днем».

Позивач ОСОБА_1 з 01.03.2013 року по день звільнення 30.10.2015 року обіймала посаду головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій Подільського відділення ПАТ КБ «Хрещатик», що підтверджується письмовими доказами, наявними в справі.

В Додатку №3 «Перелік посад працівників ВАТ КБ «Хрещатик» з ненормованим робочим днем, визначених колективним договором відповідно до ст. 8 п. 2 Закону України «Про відпустки», зазначена посада «головний бухгалтер-начальник відділу» (а.с.73), в зв`язку із чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач як особа, що обіймала посаду, зазначену в Додатку №3 «Перелік посад працівників з ненормованим робочим днем», має право на додаткову щорічну відпустку тривалістю 5 календарних днів за період з 01.03.2013 року по 30.10.2015 року.

Зважаючи на те, що розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , обчислений нею відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, становить 557,49 грн., правильним є і висновок суду щодо визначення розміру грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку: 557,49 грн. х 15 календарних днів (за період з 01.03.2013 року по 30.10.2015 року), що дорівнює 8 362 грн. 35 коп., які обґрунтовано стягнуті судом з відповідача на користь позивача на підставі положень ст. 116 КЗпП України та згідно умов Колективного договору між Власником ВАТ КБ «Хрещатик» та трудовим колективом ВАТ КБ «Хрещатик» на 2007 - 2010 роки.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що колективним договором не передбачено право на щорічну додаткову відпустку для посади, яку обіймала позивач, оскільки ця посада не зазначена в Додатках №2-4, спростовуються матеріалами справи, зокрема змістом Додатку №3 «Перелік посад працівників з ненормованим робочим днем», де зазначено посаду, яку обіймала позивач - «головний бухгалтер-начальник відділу», та п. 4.1.4 Колективного договору, який передбачає для осіб, що обіймають такі посади, надання щорічної додаткової відпустки тривалістю 5 календарних днів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в апеляційному порядку позивачем не оскаржено, тому законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині колегією суддів згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України не перевіряється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: