Справа № 361/468/18
Провадження № 2/361/188/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Смірнова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків,

у с т а н о в и в:

ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

Позивач зазначав, що 11 серпня 2017 року був виданий наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду водія спеціалізованого автотранспорту: машини швидкої допомоги ТОВ «НПЦНР «НОДУС». Того ж дня між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. За даним договором відповідач приймає на себе повну матеріальну відповідальність за псування, пошкодження, виведення з ладу обладнання (автомобіль MB Daimler Chrysler Vito НОМЕР_2), що буде використовуватися ним протягом усього строку дії цього договору.

18.12.2017 р. відповідач через недбале ставлення до майна Центру, будучи за кермом автомобіля пошкодив його, а саме: деформована бокова задня панель справа, арка заднього правого колеса, боковий подовжувач задньої правої панелі. Виявлено глибокі потертості справа на задньому бампері, пошкоджено кут бампера справа. Зі слів ОСОБА_1, він не помітив та зачепив огорожу, рухаючись в місті Бровари. ОСОБА_1 самовільно покинув місце ДТП не повідомивши про це ні керівництво Центру, ні поліцію, оскільки інших учасників ДТП не було. На момент виїзду з Центру станом на 8:00 год. 18.12.2017 р. автомобіль вищезазначених пошкоджень не мав.

Для фіксування пошкодження автомобіля керівник відділу ОУОЗ ОСОБА_2, старший водій ОСОБА_3, водій спеціалізованого автотранспорту: машини швидкої допомоги ОСОБА_4 склали акт про пошкодження автомобіля. Також було замовлено експертну оцінку за завдані збитки ТОВ «НПЦНР «НОДУС».

Починаючи з 19.12.2017 р. по 22.12.2017 р. включно, відповідач на роботу не з'являвся, про що були складені відповідні акти про відсутність на роботі. Тому, 22.12.2017 р. був виданий Наказ про звільнення відповідача, підстави звільнення п.4 ст.40 КЗпП України (за прогул без поважних причин).

26.12.2017 р. директором ТОВ «НПЦНР «НОДУС» ОСОБА_5 видано наказ, в якому пропонується ОСОБА_1 відшкодувати вартість матеріального збитку, завданого внаслідок недбалого ставлення до майна Центру, згідно звіту №331/17 дана вартість складає 8 964 грн. 45 коп. Так, як даного відшкодування не відбулося на підставі ч.3 ст.136 КЗпП України, відшкодування шкоди проводиться у судовому порядку.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 22 травня 2018 року, позивач поніс витрати на проведення незалежної експертної оцінки вказаного транспортного засобу. Вартість даних послуг складає 1200 грн.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню позивачу, становить 10 164 грн. 45 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10 164 грн. 45 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

В судове засідання представники позивача ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, останній направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що Наказом (розпорядженням) №28-к від 11 серпня 2017 року відповідача ОСОБА_1 прийнято на роботу до ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС» з 14 серпня 2017 року по 14 серпня 2018 року, на посаду водія спеціалізованого автотранспорту: машини швидкої допомоги (а.с.3,4).

11 серпня 2017 року між ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС» та ОСОБА_1 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. За даним договором відповідач приймає на себе повну матеріальну відповідальність за псування, пошкодження, виведення з ладу обладнання, що буде використовуватися ним протягом усього строку дії цього договору. Повна матеріальна відповідальність працівника розповсюджується на автотранспорт та обладнання в них: Lanos ЗАЗ TF 69YO НОМЕР_7; УАЗ-452 НОМЕР_8; MB Daimler Chrysler Vito НОМЕР_2; МВ Sprinter CDI 311 НОМЕР_3; МВ CDI 316 НОМЕР_4; МВ Sprinter CDI 313 НОМЕР_6; МВ Sprinter 313 CDI НОМЕР_5 (а.с.5).

18 грудня 2017 року майну ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС» автомобілю MB Daimler Chrysler Vito НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а саме: деформована бокова задня панель справа, арка заднього правого колеса, боковий подовжувач задньої правої панелі. Виявлено глибокі потертості справа на задньому бампері, пошкоджено кут бампера справа.

Для фіксування пошкодження автомобіля керівником відділу ОУОЗ ОСОБА_2, старшим водієм ОСОБА_3, водієм спеціалізованого автотранспорту: машини швидкої допомоги ОСОБА_4 було складено акт про пошкодження автомобіля (а.с.10).

Згідно зазначеного вище акту, відповідач ОСОБА_1, через недбале ставлення до майна Центру, будучи за кермом автомобіля MB Daimler Chrysler Vito НОМЕР_2, пошкодив його, в'їхавши в огорожу Оздоровчого центру, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Героїв Небесної Сотні, 13-в. Водій самовільно покинув місце ДТП, не повідомивши ні керівництво, ні поліцію. На момент виїзду з Центру станом на 8:00 год. 18.12.2017 р. автомобіль вищезазначених пошкоджень не мав. Для оцінки збитків, завданих ТОВ «НПЦНР «НОДУС» замовлено експертну оцінку.

З 19.12.2017 р. по 22.12.2017 р. включно відповідач ОСОБА_1 на роботу не з'являвся, про що керівником відділу ОУОЗ ОСОБА_2, старшим водієм ОСОБА_3, водієм спеціалізованого автотранспорту: машини швидкої допомоги ОСОБА_4 були складені відповідні акти про відсутність на роботі (а.с.6-9).

Наказом (розпорядженням) № 46-К від 22.12.2017 р. відповідача ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади в ТОВ «НПЦНР «НОДУС», підстави звільнення п.4 ст.40 КЗпП України (за прогул без поважних причин) (а.с.12).

Під час звільнення були дотримані всі норми трудового законодавства, а саме: видано наказ №97-В про компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період роботи з 14 серпня 2017 року по 22 грудня 2017 року за 11 календарних днів, відправленой лист-повідомлення про необхідність відповідачу з'явитися в ТОВ «НПЦНР «НОДУС» для отримання трудової книжки (а.с.13,14).

26 грудня 2017 року директором ТОВ «НПЦНР «НОДУС» ОСОБА_5 видано наказ, в якому пропонується ОСОБА_1 відшкодувати вартість матеріального збитку, завданого внаслідок недбалого ставлення до майна Центру, згідно звіту №331/17 дана вартість складає 8 964 грн. 45 коп. (а.с.11).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснив, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, і вина працівника.

Крім того, згідно ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 КЗпП укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків;

8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

У відповідності до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24 передбачено перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначає, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України, залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Відповідно до ст. 138 КЗпП, обов'язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган. Відсутність підстави чи хоча б однієї з умов матеріальної відповідальності виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

З письмових матеріалів справи, а саме з подорожнього листа службового легкового автомобіля №1263, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 18 грудня 2017 року о 08:00 год. отримав для здійснення трудових обов'язків автомобіль MB Daimler Chrysler Vito НОМЕР_2, про свідчить його підпис в подорожньому листі (а.с.55-56).

Таким чином, 18 грудня 2017 року автомобіль MB Daimler Chrysler Vito НОМЕР_2 перебував під керуванням відповідача ОСОБА_1 В цей день автомобіль зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується відповідним актом від 18.12.2017 р.

Згідно звіту №331/17 від 25 грудня 2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, власнику автомобіля MB Daimler Chrysler Vito НОМЕР_2 ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС» було завдано матеріального збитку в розмірі 8964,45 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 13413,38 грн. (а.с.15-34).

Збільшуючи позовні вимоги, позивачем було заявлено вимогу про стягнення із відповідача в якості матеріальної шкоди також і витрат на проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу в розмірі 1200 грн.

Згідно п.3 ч.2 ст.133 ЦПК України, до судових витрат належать витрати пов'язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи жодних належних доказів для підтвердження понесених витрат на проведення експертизи в розмірі 1200 грн.

Тому, в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, враховуючи що відповідачем внаслідок неналежного виконання ним своїх обов'язків дійсно завдана шкода ТОВ «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС», а між сторонами було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, суд вважає що позов про відшкодування матеріального збитку в розмірі 8964,45 грн. підлягає до задоволення.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст.130, 132, 134, 135-1, 137, 138 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 3, 4, 12, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС», , матеріальну шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов'язків в розмірі 8964 (вісім тисяч дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС», , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський