Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 285/540/16-ц

провадження № 61-34160св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козлов Вячеслав Валентинович,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

від 17 липня 2017 року, постановлену у складі судді Сташківа Т. Б., та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року, постановлену колегією у складі колегії суддів: Борисюка Р. М.,

Галацевич О. М., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на постанови державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козлова В. В.

В обґрунтування скарги зазначала, що вона є учасником виконавчого провадження № 53573849 щодо примусового виконання виконавчого листа

№ 285/540/16, виданого 09 березня 2017 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, про усунення перешкод в користуванні незавершеним будівництвом - житловим будинком шляхом виселення її та двох неповнолітніх дітей, без надання іншого житлового приміщення.

05 травня 2017 року вона отримала постанови державного виконавця Козлова В. В. від 24 квітня 2017 року про накладення штрафу та відкриття виконавчого провадження щодо стягнення штрафу (ВП № 53829005). Штраф накладено у зв`язку з перешкоджанням нею у проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53573849.

Посилаючись на те, що виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2016 року, на підставі якого проводилися виконавчі дії у виконавчому провадженні № 53573849, зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі, просила визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Козлова В. В. від 24 квітня 2017 року про накладення штрафу та про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення штрафу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

від 22 травня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Інструкції з організації примусового виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція) у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, вчинення виконавчих дій зупиняється, про що державний виконавець виносить постанову.

Врахувавши, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року зупинено виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець оскаржувані постанови виніс з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року апеляційну скаргу Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відхилено, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що задовольняючи скаргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець помилково не зупинив вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 53573849 та виніс оскаржувані постанови всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження, зупинено виконання ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року і витребувано матеріали цивільної справи № 285/540/16-ц із Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

11 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 285/540/16-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій про те, що дії державного виконавця Козлова В. В. не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» є помилковими, оскільки на час вчинення виконавчих дій державний виконавець не був повідомлений про зупинення виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2016 року.

Винесення оскаржуваних постанов обумовлено відмовою боржників виконувати рішення суду, про що 20 квітня 2017 року державним виконавцем складено відповідні акти, а тому постанова державного виконавця щодо накладення штрафу на боржників та відкриття виконавчого провадження № 53829005 щодо виконання постанови зі стягнення штрафу, вчинені з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження».

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2016 року усунуто ОСОБА_3 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні незавершеним будівництвом - житловим будинком по АДРЕСА_1 , шляхом виселення

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без надання іншого житлового приміщення.

09 березня 2017 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист № 285/540/16-ц для виконання вказаного судового рішення, а 15 березня 2017 року державним виконавцем Козловим В. В. відкрито виконавче провадження і встановлено боржнику ОСОБА_1 строк для самостійного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Із акту державного виконавця від 30 березня 2017 року суди встановили, що при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 285/540/16-ц боржник ОСОБА_1 у строк наданий для самостійного виконання рішення суду його не виконала.

Постановою державного виконавця Козлова В. В. від 24 квітня 2017 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1 700 грн за перешкоджання проведенню виконавчих дій.

Постановою державного виконавця Козлова В. В. від 24 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53829005 із виконання постанови

цього ж державного виконавця від 24 квітня 2017 року про стягнення із ОСОБА_1 штрафу на користь держави в сумі 1 700 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції Кодексу, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення апеляційного суду) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України

від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII

від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Суди встановили, що 24 квітня 2017 року державним виконавцем

Козловим В. В. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу за перешкоджання проведенню виконавчих дій та примусовому виконанню рішення суду державним виконавцем у виконавчому провадженні № 53573849, та постанову про відкриття виконавчого провадження № 53829005 щодо виконання постанови про накладення штрафу.

Частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Зазначене узгоджується із висновками про застосування норм права викладеними у постановах Великої Палати Верхового Суду від 06 червня

2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та

від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15-ц (провадження

№ 14-177цс18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Скарга ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Козлова В. В. від 24 квітня 2017 року про накладення штрафу та відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення цього штрафу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до змісту частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, частини першої статті 414 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись статтями 255, 402, 409, 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області задовольнити частково.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року скасувати.

Провадження у справі № 285/540/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козлова В. В.

від 24 квітня 2017 року закрити у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович