У х в а л а

Іменем України

24 червня 2019 року

м. Київ

справа № 537/2420/16-ц

провадження № 61-11497ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

У серпні 2016 року ОСОБА_2 пред?явила зустрічний позов до ОСОБА_1 , Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю.

Постановою Верховного Суду від 01 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року залишено без змін.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подано до Крюківського районного суду Полтавської області суду заяву про перегляд рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 червня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня 2019 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - від заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 червня 2017 року у цій справі.

У березні 2019 року ОСОБА_1 подано до апеляційного суду заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами, яку ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року залишено без розгляду.

У травні 2019 року ОСОБА_1 повторно подано до апеляційного суду заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року залишено без розгляду, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником пропущено встановлений законом строк на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, поважних підстав для поновлення вказаного строку заявником не зазначено.

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити для розгляду до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі наведені доводи, якими заявник обґрунтовував заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також зазначено, що у визначений законом 30-денний строк ним було помилково подано заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області та ухвалою цього ж суду від 14 березня 2019 року було прийнято відмову від вказаної заяви, тому вважав наведені підставі пропуску строку поважними.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається, із заявою на час розгляду справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку із зазначеною підставою може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Залишаючи заяву без розгляду, апеляційний суд правильно виходив з того, що про існування нововиявлених обставин, а саме про існування висновку судово-почеркознавчої експертизи від 31 жовтня 2018 року № 20867/23983 в кримінальному провадженні, що перебуває в слідчому відділі Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Полтавській області, згідно з яким підпис від імені заявника в спірному договорі купівлі-продажу квартири виконаний не ОСОБА_1 , ОСОБА_1 дізнався у січні 2019 року, при цьому до суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 рокузвернувся лише 03 травня 2019 року, тобто з пропуском визначеного законом процесуального строку.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й

у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності за набувальною давністю за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара