ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6553/17

провадження № 22-ц/4809/960/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Н. Ю.) від 13 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 375 479 грн 13 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 квітня 2013 року по справі ЄУН 404/1097/13-ц стягнуто зі ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей - дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи стягнення з 01 лютого 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а потім в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі виконавчого листа, виданого на виконання вказаного рішення суду, Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (назва на час вчинення відповідної дії) відкрито виконавче провадження та розпочато процедуру примусового виконання. Проте, внаслідок систематичного невиконання відповідачем рішення суду, станом на 30 травня 2017 року утворилась заборгованість з виплати аліментів у розмірі 43027 грн 99 коп, що дає підстави для стягнення неустойки.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд ухвалив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2013 року по 30 вересня 2017 року в розмірі 26539 грн 25 коп, а також стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

Ухвалюючи рішення, суд вважав доведеною наявність підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів, але врахувавши матеріальний та сімейний стан відповідача зменшив її розмір.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову повністю відмовити.

Вказує, що суд в порушення вимог ст. 196 СК України не взяв до уваги, що лише у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені). Проте його вина в несплаті аліментів позивачем не доведена. Заборгованість виникла через відсутність у нього роботи.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Позивач своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Учасники справи повідомленні належним чином про час, дату та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно ч. ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано.

Від шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з позивачем, ОСОБА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи стягнення з 01 лютого 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а потім в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вказаного рішення суду, 22 квітня 2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

На підставі цього виконавчого листа Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (нині - Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький) відкрито виконавче провадження.

Відповідач сплачував аліменти не щомісяця та не в повному обсязі.

З виконаного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що згідно виконавчого листа № 404/1097/13-ц від 22 квітня 2013 року, виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда, станом на 05 жовтня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 становила 53078 грн 49 коп.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2018 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 квітня 2013 року по справі ЄУН 404/1097/13-ц, а саме: призначено стягнення аліментів на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення старшою дочкою, ОСОБА_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а потім в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язав щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів, передбачених ст. 181 СК України, виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Таким чином, під час розгляду справ про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають встановленню, як наявність самої заборгованості та її розмір, так і наявність чи відсутність вини платника аліментів у її виникненні.

Сплата аліментів на підставі рішення суду у грошовій формі є грошовим зобов`язанням платника аліментів.

За приписами ст. ст. 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У праві діє презумпція вини порушника зобов`язання, яка може бути ним спростована шляхом надання відповідних доказів.

У цій справі встановлено, що відповідач був обізнаний зі змістом рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 квітня 2013 року про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, як вбачається з розрахунку заборгованості, виконував його неналежним чином (сплачував аліменти не щомісяця та не в повному обсязі, допустив виникнення заборгованості).

Таким чином, у цій справі саме на відповідача покладається обов`язок доведення неможливості виконання ним рішення суду в повному обсязі і своєчасно з незалежних від нього причин.

Відповідач визнає наявність заборгованості за рішенням суду, не оспорює її розмір, але стверджує, що його вини у виникненні заборгованості немає так, як він був позбавлений можливості офіційно працевлаштуватися, мав тимчасові заробітки і ніколи не приховував свої доходи та не ухилявся від виконання рішення суду, сплачував аліменти тоді, коли у нього були на це кошти.

Проте він фактично не наводить причини, які стали на перешкоді його офіційного працевлаштування, не надав доказів вжиття ним заходів для працевлаштування (державні центри зайнятості, недержавні компанії з працевлаштування, тощо).

Вказуючи на наявність у нього тимчасових заробітків та не приховування доходів, відповідач не вказав яку саме роботу він виконував і в які періоди, розмір фактично отриманого ним доходу, що унеможливлює перевірку цієї інформації та встановлення об`єктивної недостатності розміру доходів для сплати аліментів у повному обсязі.

Ті обставини, що відповідач ніс витрати на відпочинок дітей та участи у спортивних змаганнях не підтверджує позицію відповідача, а навпаки, вказує на наявність у нього коштів на оплату додаткових витрат на дітей.

Зобов`язання зі сплати аліментів носять періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з першого числа наступного місяця виникає заборгованість, яка, відповідно до ст. 196 СК України, тягне настання відповідальності у вигляді неустойки.

Отже висновок суду про доведеність позивачем права на стягнення з відповідача неустойки за несплату аліментів відповідає дійсним обставинам цієї справи.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Формула визначення розміру пені є такою: заборгованість за місяць помножена на кількість днів прострочення та помножена на один відсоток. За цією формулою обраховується пеня за кожен прострочений місячний платіж. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним платежем.

Такого висновку щодо обрахування розміру пені дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 25 квітня 2018 року по справі ЄУН 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року по справі ЄУН 333/6020/16-ц, які підлягають врахуванню судом, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Сторони визнають розмір існуючої заборгованості по аліментах, яка виникла у період з лютого місяця 2013 року по жовтень місяць 2017 року (с. 17 - 19).

Розмір пені за простроченими місячними платежами розраховано позивачем за вказаною вище формулою, а сам розрахунок наведено в позовній заяві. Арифметичну правильність проведеного розрахунку відповідач не оспорює.

Проте розмір пені (375479, 13 грн) значно перевищує розмір заборгованості по аліментах 53078,49 грн, а тому, відповідно до змісту ч. 1 ст. 196 СК України, розмір стягуваної пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

Крім того, суд врахував сімейний стан відповідача (наявність у нього ще однієї малолітньої дитини та дружини, яка здійснює догляд за дитиною), а тому, пославшись на ч. 2 ст. 196 СК України, зменшив розмір пені до 26539,25 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки. Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Кіровського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 липня 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко