печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2508/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

справа № 757/2508/18-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди,

представник відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 і просила ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача виплатити суму коштів, що дорівнює 1 / 2 вартості автомобіля марки Citroen 6, що був придбаний за спільні кошти під час перебування у шлюбі, зобов`язати відповідача виплатити суму коштів у розмірі 50 000 грн. за особисті речі, що відповідач, перебуваючи в стані афекту викинув з квартири за адресою реєстрації, зокрема меблі, техніку, музичні інструменти, швейну машинку Singer Patchwork 7285Q тощо, та у відшкодування моральної шкоди зобов`язати виплатити 20 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послалась на те, що 30.12.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час (з вересня 2016 року) подружні стосунки між ними припинились, сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя, неповнолітньої дитини. При цьому, відповідач веде аморальний спосіб життя, не працює більш ніж сім років, жодних матеріальних витрат, що виникають у зв`язку з утриманням та лікування дитини не надає та застосовує фізичну силу по відношенню до дитини, про що свідчить заява у відділі захисту прав неповнолітніх відділу в Печерському районі м. Києва.

Ухвалою суду від 01.12.2017 року роз`єднано з цивільної справи № 757/67460/17-ц вимоги:

- ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини;

- ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини, залишення права дитини на частку у житловій площі за місцем реєстрації ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, в самостійні провадження (а.с. 12).

Ухвалою суду від 17.01.2018 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме для сплати по 640 грн. судового збору за вимоги немайнового характеру та надання копії позовної заяви та всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб (а.с. 13).

Після усунення недоліків позовної заяви (а.с. 15-19) ухвалою суду від 27.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.07.2018 року (а.с. 20).

31.08.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає про помилкове посилання представника відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження завдання позивачу та її неповнолітньої дитини моральної шкоди та на спростування останнього долучила висновок профільного спеціаліста, психолога (а.с. 30-35).

Ухвалою суду від 05.12.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 25.02.2019 року (а.с. 47).

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив щодо їх задоволення з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, який наданий останнім в судовому засіданні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено судом, 30.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 891 (а.с. 7).

Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить зобов`язати відповідача виплатити суму коштів, що дорівнює 1 / 2 вартості автомобіля марки Citroen 6, що був придбаний за спільні кошти під час перебування у шлюбі, зобов`язати відповідача виплатити суму коштів у розмірі 50 000 грн. за особисті речі, що відповідач, перебуваючи в стані афекту викинув з квартири за адресою реєстрації, зокрема меблі, техніку, музичні інструменти, швейну машинку Singer Patchwork 7285Q тощо.

При цьому, жодного обґрунтування позовних вимог із зазначенням обставин та жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у прохальній частині позовних вимог, позивачем суду не надано.

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів наявності порушеного відповідачем права, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд звертає увагу, що оскільки спірні правовідносини стосуються спільного майна подружжя, яким є спірний автомобіль, то діюче законодавство передбачає спеціальний порядок вирішення спорів у випадках незаконного відчуження зазначеного майна, а саме: врахування такого майна або його вартості при поділі майна між подружжям.

Як роз`яснено у п. 30 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, позивач не втратила права на відповідну компенсацію вартості відчуженого автомобіля у разі пред`явлення нею відповідного позову про поділ спірного майна.

Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо завдання позивачу моральної шкоди. Крім того, позивач у своєму позові не навів, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, в чому вона проявилась.

При цьому, суд не враховує як доказ завдання моральної шкоди наданий позивачем висновок психолога від 31.08.2018 року, оскільки останній складений самим позивачем, яка має диплом спеціаліста С18 № 028908 за спеціальністю «Психологія», професійна кваліфікація психолог, виданий Національним педагогічним університетом ім. М.П.Драгоманова.

Крім того, як вбачається з листа Печерського УП ГУНП у м. Києві від 02.07.2017 року № 52/6025481 позивача ОСОБА_1 повідомлено про розгляд її заяви з приводу проведення профілактичної роботи з її чоловіком ОСОБА_2 , щодо можливими погрозами вбивства та вчинення фізичного насилля відносно ОСОБА_1 та спільної дитини ОСОБА_5 та повідомлено, що в даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, тому подальшу перевірку припинено та з ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду виховного характеру щодо належного виконання батьківських обов`язків та заборони вчинення протиправних вчинків, роз`яснено зміст статей ККУ та КУпАП, суть яких йому зрозуміло (а.с. 44).

Таким чином, виходячи зі встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що позивачу завдано моральну шкоду діями чи бездіяльністю відповідача, тому позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

відповідач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_2

Суддя О.В.Батрин