Справа № 189/1938/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року смт. Покровське Покровського району

Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Копиці С.І.,

учасники судового провадження:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивачки ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

представник відповідача Кочерга І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської районної ради про поновлення на попередньому місці роботи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської районної ради, яким просила поновити її на попередньому місці роботи на посаді сестри медичної загальної практики медицини ««Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської районної ради Дніпропетровської області, зобов`язавши відповідача закріпити її за лікарем ОСОБА_4 , з яким позивачка працювала до виходу у відпустку по догляду за дитиною.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з 01.04.2012 року працювала на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини Покровської амбулаторії ЗПСМ, загальний стаж роботи медичною сестрою складає більше 17 років.

У травні-червні 2015 року вона пройшла курс спеціалізації з загальної практики та отримала свідоцтво про проходження підвищення кваліфікації та перепідготовки молодших медичних працівників, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

У зв`язку з народженням дитини 27.06.2016 року, позивачка пішла у відпустку по догляду за дитиною, до досягнення дитиною одного року, а з 01.05.2017 року до досягнення дитиною трьох років.

До народження дитини і виходу у відпустку працювала медичною сестрою з лікарем загальної практики сімейної медицини ОСОБА_4

06.11.2018 року позивачка достроково вийшла з відпустки, однак в наданні попереднього місця роботи її було відмовлено, оскільки з лікарем ОСОБА_4 працює інша медична сестра, яка, у зв`язку з її виходом в декретну відпустку була переведена на її місце, початку тимчасово, а потім на постійну роботу.

Позивачку без її згоди закріпили за іншим лікарем сімейної медицини ОСОБА_5 , мотивуючи це необхідністю забезпечення ефективної роботи колективу, спрямованої на забезпечення надання якісної первинної медичної допомоги, тобто, без її згоди, перевели позивачку на інше місце роботи, що призвело до зміни істотних умов праці, зокрема, до розміру заробітної плати.

12.04.2017 року прийняте рішення Покровської районної ради №369-23/VII про припинення юридичної особи «Районний комунальний заклад охорони здоров`я «Покровський центр первинної медико-санітарної допомоги» шляхом перетворення в юридичну особу «Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Покровської районної ради. З квітня 2018 року розпочата компанія з укладення декларацій пацієнтів з лікарями.

Згідно рішення Покровської районної ради від 26.06.2018 року № 372-24/VII РК ЗОЗ «Покровський центр ПМСД» реорганізовано в КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради.

01 жовтня 2018 року колективним договором затверджений новий порядок оплати праці лікарям та медичним сестрам ЗПСМ, згідно якого до місячного фонду заробітної плати конкретного працівника застосовується коефіцієнт в залежності від кількості підписаних декларацій пацієнтом з лікарем первинної медичної допомоги.

Позивачка стверджує, що про це вона дізналася, коли достроково вийшла з відпуски по догляду за дитиною, і ніхто її про це раніше не повідомляв.

Позивачка стверджує, що оскільки кількість укладених декларацій з лікарем ЗПСМ ОСОБА_4 на день подачі позову становить 1997 осіб, а з лікарем ОСОБА_5 895 осіб, то, відповідно, заробітна плата лікаря ОСОБА_4 та медичної сестри, яка працює з ним, значно більша, ніж лікаря ОСОБА_5 та медичної сестри, яка працює з ним.

ОСОБА_1 посилається на Пленум Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами, згідно якого переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві (установі, організації) допускається тільки за згодою працівника.

Також посилається на ч. 3 ст. 32 КЗпП, згідно якої у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Вважає ці норми закону відносно неї порушеними.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов з підстав, викладених у ньому, просила позов задовольнити. Стверджувала, що закріплення її за лікарем з меншою кількістю укладених декларацій з населенням, ніж у ОСОБА_4 , призвело до істотних змін (погіршення) умов праці, а саме, до значно меншого розміру її заробітної плати. Вважає, що її перевели на інше місце роботи без її згоди.

Представник позивачки ОСОБА_2 також позов підтримав, наполягав на тому, що ОСОБА_1 перевели без її згоди на інше місце роботи, чим значно погіршили умови праці, зокрема, в частині її оплати.

Наголошував на тому, що відповідач повинен був надати позивачці місце роботи, з якого вона пішла у декретну відпустку а саме, організувати її робоче місце разом з лікарем ОСОБА_4 .

Також неодноразово висловлював думку, що представники відповідача, зокрема, керівництво, в особі головного лікаря ОСОБА_6 упереджено ставиться до позивачки, наголошував на негативній характеристиці, яка надана відповідачем позивачці, наполягав на відсутності будь-яких доказів несумлінного виконання своїх посадових обов`язків позивачкою у виді притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов заперечила, пояснила суду, що після виходу з декретної відпустки позивачка працює на тій самій посаді, за тією ж спеціальністю, на тих же самих умовах праці, що і до відпустки. Вважає, що в силу ч. 2 ст. 32 КЗпП не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Пояснила, що переміщення працівника наказом лікарні не оформлюється.

Представник відповідача ОСОБА_3 пояснила, що після дострокового виходу з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років за заявою ОСОБА_1 з 06.11.2018 року їй надане попереднє місце роботи на посаді медичної сестри загальної практики- сімейної медицини Покровської амбулаторії ЗПСМ.

Такого поняття як «прикріплення» медичної сестри до конкретного лікаря не зумовлено жодним галузевим актом; медична сестра працює за усною вказівкою керівника закладу чи структурного підрозділу, виходячи з необхідності забезпечення ефективної роботи колективу.

З квітня 2018 року дійсно у зв`язку з проведенням медичної реформи, розпочата компанія з укладення декларацій пацієнтів з лікарями.

З 01.10.2018 року колективним договором затверджений новий порядок оплати праці лікарям ЗПСМ та медичним сестрам ЗПСМ, який полягає в тому, що до місячного фонду заробітної плати конкретного працівника застосовується коефіцієнт в залежності від кількості підписаних декларацій з населенням.

Також пояснила, що розмір заробітної плати позивачки після виходу з відпустки по догляду за дитиною вищий, ніж був до цієї відпустки, отже, погіршення умов праці в частині оплати не сталося.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що є лікарем загальної сімейної практики, з 2012 року працював з медичною сестрою ОСОБА_1 в медичній установі, до того часу, як вона пішла у декрет. Що вона повертається з відпустки на роботу дізнався восени 2018 року. Весь цей час з ним працювала і працює зараз інша медична сестра, яка його цілком влаштовує і працювати з іншою медичною сестрою він не має бажання. Під час роботи ОСОБА_1 та інша медична сестра (Сподін) не у повному обсязі виконували свою роботу, зокрема, не вели, або незадовільно вели журнали прийому населення, диспансерний журнал, інші журнали, однак керівництву з цього приводу він не скаржився.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що працює заступником головного лікаря з медичного обслуговування КНП «Центр ПМСД»; після виходу з декретної відпустки позивачка працює на тій же посаді медичної сестри, тільки з іншим лікарем. Складену нею характеристику ОСОБА_1 вона готувала зі слів лікаря ОСОБА_4 . Пояснила, що коли у 2016 році позивачка та друга медсестра, які працювали з лікарем ОСОБА_4 пішли у декретну відпустку, виявилися недоліки в їх роботи, про що і було зазначено у характеристиці.

Також пояснила, що в лікарні не оформлюється наказом сумісна праця в одному кабінеті медичної сестри та лікаря, це є організаційним питанням, яке вирішується виходячи з виробничої необхідності керівництвом лікарні.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що працює начальником відділу кадрів лікарні.

Пояснила, що після дострокового виходу з відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_1 позивачці надане місце роботи на тій же посаді, з якої вона пішла у декретну відпустку. Наказу про переведення ОСОБА_1 не було, був наказ про допуск її до роботи на тій же посаді; також пояснила, що про переміщення працівників до іншого кабінету наказів не складається, жодного закріплення медичних сестер за конкретним лікарем не існує, оскільки медична сестра працює не у лікаря, а у медичному закладі, згідно штатного розкладу.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що працює завідувачем Покровської амбулаторії, кадровою роботою не займається, до кола її обов`язків не входить вирішення питання сумісної праці лікарів та медичних сестер.

Свідок ОСОБА_10 показала, що працювала в одному кабінеті з ОСОБА_1 до декретної відпустки з лікарем ОСОБА_4 , їй відомо, що після виходу з відпустки ОСОБА_1 прикріпили до іншого лікаря ОСОБА_5 , що свідок також зараз працює з цим лікарем і незадоволена цим фактом.

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (на той час ОСОБА_11 , прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу) 01.12.2011 року прийнята по переводу на посаду сестри медичної на 1,0 посади до Покровської АЗПСМ РК ЗОЗ «Покровський центр ПМСД» (витяг з наказу, а. с. 36).

01.04.2012 року у зв`язку з перепрофілюванням посади переведена на посаду сестри медичної загальної практики сімейної медицини (витяг з наказу №29/1-ВК від 01.04.2012 року, а. с. 37).

З 27.06.2016 року по 30.04.2017 року ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до одного року (витяг з наказу №33-ВК від 21.06.2016 року, а. с. 38).

З 01.05.2017 року по 30.04.2019 року ОСОБА_1 продовжено відпустку по догляду за дитиною до трьох років (витяг з наказу №36-ВК від 28.04.2017 року, а .с. 39).

12.04.2017 року прийняте рішення Покровської районної ради №369-23/VII про припинення юридичної особи «Районний комунальний заклад охорони здоров`я «Покровський центр первинної медико-санітарної допомоги» шляхом перетворення в юридичну особу «Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Покровської районної ради. З квітня 2018 року розпочата компанія з укладення декларацій пацієнтів з лікарями.

Згідно рішення Покровської районної ради від 26.06.2018 року № 372-24/VII РК ЗОЗ «Покровський центр ПМСД» реорганізовано в КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 29.10.2018 року, ОСОБА_1 просила дозволити достроково вийти з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років та стати до роботи з 06.11.2018 року, на те місце роботи, до того ж самого лікаря ОСОБА_4 , де вона працювала раніше (копія заяви, а. с. 41).

31.10.2019 року ОСОБА_1 , сестрі медичній ЗПСМ Покровської амбулаторії ЗПСМ надано попередню посаду сестри медичної ЗПСМ Покровської амбулаторії ЗПСМ, згідно штатного розпису, достроково, після відпустки по догляду за дитиною до 3-х років, з 06.11.2018 року, на підставі ОСОБА_1 (витяг з наказу №25-ВК від 31.10.2018 року, а. с. 40).

Судом також залучено копії відповідних наказів за клопотанням представника позивача, зміст витягів з наказів та самих наказів повністю співпадають (а. с. 141-145). Оригінали всіх наказів досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

За правилами ч.2 ст.32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ, у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Відповідно до п. 31 Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відповідно до ст.32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.

Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.

Згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

З урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Таким чином, переведення відрізняється від переміщення тим, що у разі переведення працівнику доручається або інша робота, або ж та сама, але на іншому підприємстві, або робота на цьому ж підприємстві, але в іншій місцевості. У той же час при переміщенні працівник продовжує виконувати ту ж роботу, на тому самому підприємстві і в тій же місцевості, однак на іншому робочому місці, засобі праці, механізмі або агрегаті чи іншому відділі.

Суд встановив, що на час виходу у відпустку по догляду за дитиною 27.06.2016 року ОСОБА_1 працювала у лікарні на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини, з цієї посади пішла у відпустку і з 06.11.2018 року ОСОБА_1 надано попередню посаду сестри медичної ЗПСМ Покровської амбулаторії ЗПСМ.

В судовому засіданні також достеменно встановлено, що ОСОБА_1 виконує обов`язки саме сестри медичної ЗПСМ, спеціальність, кваліфікація, характер роботи, трудові обов`язки позивачки не помінялися і з цього приводу заперечень у сторін не було.

Врахувавши особливості роботи медичної сестри як медичного працівника, суд вважає, що в даному випадку мало місце переміщення позивача з однієї дільниці роботи на іншу і права позивача при переміщенні не порушені.

Згідно пункту 5 примітки до Додатку №33 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23 лютого 2000 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров`я, що штатний розпис закладу не визначає робочого місця медичного працівника. Це питання повинно вирішуватись залежно від конкретних умов і доцільності надання медичної допомоги окремим групам за місцем роботи, освіти та ін.., і відображатися в графіках роботи.

У відповідності до статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медична допомога діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.

Отже, визначення робочого місця медичної сестри, враховуючи специфіку надання медичної допомоги, має свої особливості. Не може тлумачитись як переведення на іншу посаду, в розумінні статті 32 КЗпП України, переміщення медичної сестри до іншого робочого кабінету, для роботи з іншим лікарем, при збереженні тієї ж спеціальності, посади та оплати праці, оскільки у такому разі трудова функція медичної сестри не змінюється, не змінюються і істотні умови праці..

Окрім того, суд звертає увагу, що аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду України від 23 травня 2018 року по справі №766/5295/16-ц.

Суд вважає питання визначення працівників по робочих ділянках дискрецією керівництва лікарні, і таким питанням, що вирішується в організаційному порядку і таким чином, щоб забезпечити належне функціонування лікарні, організацію праці з метою належного надання медичних послуг населенню.

Суд дійшов висновку, що переміщення ОСОБА_1 до іншого кабінету для роботи з іншим лікарем мотивоване виробничою необхідністю, оскільки з лікарем ОСОБА_4 на момент виходу ОСОБА_1 . з відпустки по догляду за дитиною на той час працювали вже інші медичні сестри, і виникла виробнича необхідність визначити інше робоче місце позивачці.

При цьому залишилися незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади), та відбулась лише зміна робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи), а тому згоди працівника при такому переміщенні на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором - законодавством не встановлено і права позивача не порушені.

Щодо аргументації позивачки та її представника в частині погіршення умов трудового договору та зменшення заробітної плати, суд відхиляє її з наступних підстав.

Згідно тарифікації на сестру медичну загальної практики - сімейної медицини РК ЗОЗ «Покровський центр ПМСД» станом на 22.06.2016 року заробітна плата, яка складається з окладу, надбавок, вислуги ОСОБА_1 складала 3039,00 гривень (а. с. 136).

Згідно тарифікації на сестру медичну загальної практики КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради станом на 06.11.2018 року заробітна плата, яка складається з окладу, надбавок, вислуги ОСОБА_1 , складала 4365,98 грн. (а. с. 137).

Згідно тарифікації на сестру медичну загальної практики КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради станом на 19.12.2018 року (після отримання категорії Марковою) заробітна плата, яка складається з окладу, надбавок, вислуги ОСОБА_1 , склала 5160,96 грн. (а. с. 138).

Згідно тарифікації на сестру медичну загальної практики КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради станом на 01.01.2019 року (після підвищення мінімальної заробітної плати та першого тарифного розряду) заробітна плата, яка складається з окладу, надбавок, вислуги ОСОБА_1 , склала 5626,04 грн. (а. с. 139).

Згідно тарифікації на сестру медичну загальної практики КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради станом на 01.03.2019 року (з доплатою за населення) заробітна плата, яка складається з окладу, надбавок, вислуги ОСОБА_1 , склала 5914,39 грн. (а. с. 140).

Отже, судом встановлено, що умови праці в частині оплати ОСОБА_1 значно покращилися порівняно з тими, що були до виходу ОСОБА_1 у відпустку по догляду за дитиною, розмір її заробітної плати виріс і цей факт сторонами в судовому засіданні не заперечувався.

Додаток № 3 до колективного договору КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської районної ради на 2018-2022 роки передбачає коефіцієнт до місячного фонду заробітної плати лікарю ЗПСМ в залежності від підписаних декларацій пацієнтом до лікаря первинної медичної допомоги, але цей коефіцієнт є порівняно невисоким. Так, згідно тарифікації на сестру медичну загальної практики КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради станом на 01.03.2019 року (з доплатою за населення) сума такої доплати ОСОБА_1 склала 279,68 грн. (а. с. 140). Як зазначили сторони, станом на 01.01.2019 року з лікарем ОСОБА_5 укладено 955 декларацій і їх кількість зростає.

Суд також дійшов висновку, що цей коефіцієнт є плаваючим і не є обов`язковою складовою заробітної плати.

В судовому засіданні позивачка та її представник також наголошували, що ОСОБА_1 не була ознайомлена з наказом про надання їй попередньої посади медичної сестри ЗПСМ Покровської амбулаторії ЗПСМ від 31.10.2018 року.

Згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що фактично приступила до роботи 06.11.2018 року у місці, визначеному керівництвом, а саме, безпосередньо у кабінеті лікаря ОСОБА_5

Позивачка була ознайомлена з посадовою інструкцією сестри медичної загальної практики сімейної медицини Покровської АЗПСМ 13.12.2018 року, про що свідчить її підпис у посадовій інструкції (а. с. 146-154).

Отже, суд констатує, що ОСОБА_1 приступила до роботи 06.11.2018 року, на своїй посаді, на робочому місці, визначеному керівництвом закладу.

Суд також не бере до уваги і відхиляє аргументацію та посилання обох сторін в частині характеристики ОСОБА_1 з місця роботи, оскільки її характеристика жодним чином не стосується предмету позову.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивача було переміщено на інше місце роботи, а саме, обладнане фактичне трудове місце в іншому кабінету, а не переведено її на іншу посаду; залишилися незмінними всі істотні умови праці (спеціальність, кваліфікація, найменування посади); відбулась лише зміна робочого місця (тобто місце безпосереднього виконання роботи), а тому, відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України, це не потребувало згоди позивача на таке переміщення.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов не є обґрунтованим і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76-78, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 24, 32 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської районної ради про поновлення на попередньому місці роботи, на посаді сестри медичної загальної практики медицини «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської районної ради Дніпропетровської області, зобов`язавши відповідача закріпити позивачку за лікарем ОСОБА_4 відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05 липня 2019 року.

Суддя Чорна О.В.