КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/697/15-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/7093/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Мельника Я.С., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду із названим позовом, де просило, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 325 878,63 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Відповідно до умов правочинуостання отримала кредит у розмірі 175 000 грн., строком на п`ять років, зі сплатою 18,5% річних за користування кредитними коштами.

На забезпечення виконання вказаного зобов`язання між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 18 квітня 2008 року, відповідно до умов якого останні зобов`язалися відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 14 серпня 2014 року,утворилась заборгованість у загальному розмірі 325 878,63 грн., з яких: 163 109,18 грн. - тіло кредиту, 109 181,97 грн. - проценти, 39 972,92 грн. - пеня та 13 614,56 грн. - штраф.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерноготовариства «Комерційнийбанк «Надра» відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, що свідчить про порушення прав Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

Проте, права банку захисту не підлягають узв`язку із пропуском встановленого законом строку для звернення до суду, про застосування якого заявлялавідповідач. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення боргу за кредитним договором солідарно із поручителів, суд виходив з того, що порука у відповідності до вимог частини четвертої статті 559 ЦК України припинилася.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, Публічне акціонернетовариство «Комерційнийбанк «Надра» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, зазначена цивільна справа слухалася судами неодноразово.

Так, рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №322/МК33/2008-980 від 18 квітня 2008 року .

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 13 березня 2019 року рішення Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2016 року в частині позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Віншій частині рішення Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2016 року залишено без змін.

В результаті розгляду зазначеної апеляційної скарги судом другої інстанції встановлено, що 18 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Ратошн ОСОБА_6 було укладено кредитний договір.

Відповідно до умов правочину, остання отримала кредит у розмірі 175 000 грн., строком до 18 квітня 2013 року, зі сплатою 18,5 % річних за користування кредитними коштами ( а.с. 10-11 т. 1 ).

Відповідно до пункту 4.1.1 указаного договору повернення кредиту передбачено шляхом внесення ОСОБА_1 щомісячних платежів за кредитом на погашення тіла кредиту та процентів згідно графіка платежів у розмірі 4 518,37 грн.

За положеннямип. 9.1 у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов`язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ж п. 9.2. у разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов`язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За порушення строків повернення кредиту та/ чи сплати відсотків за користування кредитом, відповідно до п. 9.2., позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків вказаних у графіку і визначених в результаті прострочення ( там же ).

Разом з тим, ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вказаним правочином належним чином не виконала, в результаті чого банк звернувся д осуду з даним позовом, де просив, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог стягнути, зокрема, з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 325 878,63 грн. ( а.с. 1-5, 105-106 т. 1 ).

На підтвердження позовних вимог Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» надало, зокрема, розрахунок заборгованості за кредитним договором, яка станом на 14 серпня 2014 року, становить - 325 878,63 грн., з яких: 163 109,18 грн. - тіло кредиту, 109 181,97 грн. - проценти, 39 972,92 грн. - пеня та 13 614,56 грн. - штраф ( а.с. 107-109 ).

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять і відповідач їх не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернулася до суду про визнання його недійсним.

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування названої заборгованості за вказаним правочином, на що місцевий суд не звернув уваги, і таких відповідач не надала до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинна була довести ті обставини, на які б вона посилалася, як на підставу своїх заперечень.

При цьому, ОСОБА_1 не звільнена від обов`язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

А тому, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1054, 1055, 1056-1ЦК України за невиконання умов кредитного договору.

Проте, з вказаним розрахунком заборгованості апеляційний суд не погоджується в частині нарахування процентів, пені та штрафу, враховуючи наступне.

Так, на переконання апеляційного суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України.

Відтак, зі спливом строку кредитування припинилось право позивача нараховувати проценти за кредитом, а відтак після 18 квітня 2013 року позивач не міг нараховувати такі проценти.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палити Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають лише частковому задоволенню в період з 18 квітня 2008 року по 18 квітня 2013 року, враховуючи сплачені платежі по процентах в розмірі 84 961,66 грн. ( а.с. 107 т. 1 ), що становить 68 780,73 грн., як сума нарахованих відсотків, зазначених у графі «нараховано відсотків та підлягає сплаті позичальником» на 18 квітня 2013 року в таблиці «Розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом» ( а.с. 107-108 т. 1).

При вирішенні питання щодо одночасного стягнення пені та штрафу, то слід виходити з того, що за одне й теж порушення ( порушення строків сплати заборгованості ) кредитним договором передбачено два види стягнення і штраф, і пеня, що є неприпустимим, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 39 972,92 грн.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З приводу стягнення самого штрафу, то дані вимоги теж підлягають до часткового задоволення, враховуючи викладене та положення п. 9.2 умов договору, в розмірі 11 594,50 ( 163 109,18 + 68 780,73 : 100 х 5 ) грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи,вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо відмови в задоволенні цих позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх частковою обґрунтованістю та доведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.

Доводи відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ( а.с. 78-82 ), зокрема, про те, що позивач не має права нараховувати проценти за договором після спливу строку дії кредитного договору знайшли своє підтвердження та є належною правовою підставою для залишення без задоволення, як позовних так і апеляційних вимог в частині стягнення нарахованих процентів після 18 квітня 2013 року.

З приводу посилання відповідача, в даному відзиві, що в решті позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з тим, що вони заявлені після спливу строку позовної давності - 26 грудня 2014 року, то, на переконання апеляційного суду, вони є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 14 серпня 2014 року здійснила часткове погашення кредитної заборгованості в розмірі 1 000 грн. ( а.с. 107 ) та відповідно до положень ст. 264 ЦК України строк позовної давності було перервано.

Також, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2 434,97 (( 163 109,18 + 68 780,73 + 11 594,50 ) : 325 878,63 х 325 878,63 х 1 : 100 ) грн. та на користь держави за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 678,47 (( 163 109,18 + 68 780,73 + 11 594,50 ) : 325 878,63 х 325 878,63 : 100 х 1х 110 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором в розмірі 243 484,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір в розмірі 2 434,97 грн. та на користь держави - 2 678,47 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Я.С. Мельник

Л.П. Сушко