Справа № 452/1911/18
Р І Ш Е Н Н Я
"22" квітня 2019 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі судді Кравціва В.І.,
секретар судового засідання Макаревич Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,
за участю представника позивача адвоката Михалойка Б.І.,
третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
та третіх осіб на стороні відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,
ОСОБА_1 11 липня 2018 року пред`явила до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов про відшкодування майнової та моральної шкоди.
У обґрунтування позову посилалася на те, що вона, позивач, проживає у будинку АДРЕСА_1 разом із матір`ю, батьком ОСОБА_2 та дочкою і 4 квітня 2018 року вона, ОСОБА_7 , за згодою свого батька ОСОБА_2 уклала договір підряду з ФОП ОСОБА_8 про виконання робіт щодо монтажу та налаштуванню клієнтського обладнання для доступу до мережі інтернет за адресою свого проживання, з попередньо погодженими умовами прокладання кабелю від опори до кронштейна і встановлення обладнання в приміщення будинку та про виконання робіт був складений акт виконання робіт № 1/4/18 від 04.04.2018 року, згідно якого обладнання являється власністю замовника, а оплата за виконання робіт проводиться протягом 10 днів з моменту підписання акта і 12 квітня 2018 року нею було проведено оплату за монтаж та налаштування обладнання для доступу до мережі інтернет в сумі 2450,00 грн.
Проте, після проведення монтажних робіт та проведення кабелю ВОЛЗ, який простягається з опори лінії електропередач до будинку, в якому проживає її сім`я, відповідачі ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_4 , що проживають по сусідству у житловому будинку АДРЕСА_2 обрізали даний кабель, чим завдали їй майнову шкоду, оскільки для відновлення цього кабелю необхідно сплатити 1 875,00 грн. згідно рахунку на оплату № 1/5/18 від 03.05.2018. Очевидцем вказаної події була ОСОБА_9 .
Передоплату за демонтаж та монтаж пошкодженого кабелю ВОЛЗ із заміною на новий та налаштування обладнання для доступу до мережі інтернет вона не може здійснити, так як відповідачі постійно погрожують, що знову обріжуть кабель.
Крім цього, такими діями відповідачі створюють їй перешкоди у доступі до інтернету, а відповідно - до інформації.
Як проголошено в статті 19 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на свободу переконань та вільне їх виявлення, яке включає свободу безперешкодно дотримуватися своїх переконань та свободу пошуку, одержання і поширення інформації та ідей будь-якими засобами, незалежно від державних кордонів. Спілкування є основним соціальним процесом, базовою людською потребою і фундаментом усієї соціальної організації. Це головне в інформаційному суспільстві. Кожен та скрізь повинен мати можливість брати участь, і ніхто не повинен бути виключений з переваг, що надає інформаційне суспільство.
Отже, відповідачі своїми протиправними діями не тільки заподіяли їй майнову шкоду, а й порушили її право на свободу переконань та вільне їх виявлення та право доступу до інформації, чим заподіяли моральну шкоду, яку вона оцінює у 3 000 грн. Моральна шкода також виражалася моральними стражданнями, які вона перенесла внаслідок того, що не мала можливості спілкуватись із своєю матір`ю, яка на той час перебувала за кордоном, та іншими близькими людьми.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості, доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Відповідно до ст. 31 цього ж Закону у разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.
Також, внаслідок таких протиправних дій відповідачі поставили її у важке матеріальне становище, оскільки вона, позивач, на даний час не працює та здійснює догляд за малолітньою дочкою і її доходи складають лише соціальна допомога при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. щомісяця, а відтак вона була змушена шукати додаткові кошти для оплати послуг адвоката та для сплати судового збору.
Встановлення кабелю ВОЛЗ провайдера «РадіоНетворк» ніяким чином права відповідачів не порушувало.
Відповідно до листа ПАТ «Львівобленерго» Самбірського РЕМ від 24.05.2018 № 218 -0323 із дозволу ПрАТ «Львівобленерго» на повітряній лінії 0,4 кВ Л-1 від ЗТП - 9 с. Воютичі сумісно підвішені дроти ВОЛЗ провайдера «РадіоНетворк».
Із приводу пошкодження кабелю відповідачами її батько ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до Воютицької сільської ради та за результатами розгляду його заяви був складений акт від 20.04.2018 року, а також - до Самбірського відділу поліції.
Відповідач ОСОБА_4 подав відзив про заперечення позову, посилаючись на те, що 4 квітня 2018 року йому стало відомо, що на подвір`я будинку у АДРЕСА_2 , де він проживає разом із дружиною, проникли невідомі люди та протягнули кабель до їхнього сусіда ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 .
Ураховуючи те, що прокладання кабелю порушує його законні права та інтереси його сім`ї щодо вільного користування земельною ділянкою та будинковолодіння, а також те, що сусіди не питали у них дозволу та не погоджували з ними прокладання кабелю, його дружина ОСОБА_3 видалила кабель невідомого походження із їхнього будинковолодіння у порядку самозахисту своїх цивільних прав щодо вільного користування земельною ділянкою, господарськими будівлями та спорудами.
Посилання в акті комісії Воютицької сільської ради на те, що він обрізав кабель, не відповідає дійсності, оскільки даний факт можуть спростувати свідки, а відтак жодних неправомірних дій по відношенню до майна позивача він не вчиняв, тому позов щодо нього про стягнення майнової та моральної шкоди є безпідставним.
Крім цього, кабель інтернету заважав та буде заважати йому та його сім`ї вільно користуватися земельною ділянкою, надвірними будівлями, спорудами і багаторічними насадженнями, які знаходяться на земельній ділянці, над якою позивач хоче прокласти кабель.
Також, ОСОБА_3 неодноразово зверталася до Самбірського РЕМ із заявами щодо перенесення лінії електропередач, які проходять до сусідів через їхнє домоволодіння, вказана електролінія заважає вільно користуватися майном і станом на сьогодні, згідно відповіді Самбірського РЕМ ведуться підготовчі роботи щодо перенесення повітряної лінії 0,4 кВ по вул. Лесі Українки.
Відповідач ОСОБА_3 також подала строк відзив про заперечення позову, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 та станом на сьогоднішній день їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки у власність за вказаною адресою.
Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на законних підставах.
Ураховуючи зміст правових норм, вона, ОСОБА_10 , як законний володілець та користувач земельної ділянки, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, має весь комплекс прав та заходів на захист свого права щодо вільного та безперешкодного володіння і користування земельною ділянкою .
4 квітня 2018 року вона помітила, що над належним їй будинком та земельною ділянкою провисає кабель невідомого походження, який проходить через все її подвір`я та створює перешкоди у користуванні та обслуговуванні вже існуючих надвірних будівель та споруд, а також буде чинити перешкоди під час будівництва нових будівель, заважає росту фруктових дерев та інших насаджень.
Цього ж дня їй стало відомо, що у період її відсутності невідомі чоловіки підвісили кабель над її будинковолодінням та протягнули його до сусідньої ділянки, однак до неї ніхто не звертався щодо надання дозволу для прокладання кабелю та жодних погоджень або дозволів на його прокладання ні вона, ні члени її сім`ї не давали.
Ураховуючи те, що вказаний кабель заважав вільно користуватися належним їй майном вона взяла драбину і відрізала незаконно встановлений над її будинковолодінням кабель.
Тобто, жодних незаконних дій вона не чинила, а здійснила передбачений ст. 19 ЦК України самозахист свого цивільного права щодо вільного користування майном від порушень, які вчинив позивач.
Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди зазначила, що згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб, а прокладанням кабелю інтернету через її подвір`я позивач порушила її права щодо вільного та безперешкодного користування належним їй майном.
Тому її, відповідача, дії щодо видалення кабелю зі свого будинковолодіння відбувалося виключно з метою захистити своє право на вільне та безперешкодне користування майном, а не для порушення права позивача на інформацію.
Крім цього, відшкодування моральної шкоди повинно бути адекватним завданій моральній шкоді, а не бути джерелом збагачення позивача, також у позові не доведено наявність моральної шкоди та необґрунтовано її розмір.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_2 пояснив, що він є власником будинку по АДРЕСА_2 і до членом його сім`ї входить його дочка ОСОБА_1 , яка у квітні 2018 року замовила виконання робіт з монтажу, налаштування та під`єднання до мережі інтернет. Однак, 4 квітня 2018 року, відразу після під`єднання кабелю до його будинку, ОСОБА_3 , якій допомагав її чоловік ОСОБА_4 , використовуючи драбину, відрізали кабель.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета на стороні відповідача, ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення позову.
Третя особа, який не заявляв самостійних вимог щодо предмета на стороні відповідача, ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, у зв`язку з чим суд на підставі пункту 1) частини 3 статті 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності.
Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, керуючись таким.
Із паспорта громадянина України, свідоцтва про шлюб та довідки, виданої виконавчим комітетом Воютицької сільської ради, вбачається, що по АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_2 і до складу цієї сім`ї входить його дочка ОСОБА_11 (а. с. 9, 26, 28).
Свідок ОСОБА_8 показав, що після поданої заявки позивачем йому, як ФОП, що надає послуги щодо монтажу та налаштування обладнання для доступу до мережі інтернет, прийшло повідомлення про те, що він має підключити інтернет позивачу. Коли він підвісив кабель від електричної опори до кронштейна на будинку ОСОБА_2 , підійшла його сусідка і заявила, що не дозволить підключити інтернет. Він, ОСОБА_13 , пояснив їм, що в них є угода з РЕМ про прокладення кабелю інтернету по лінях, які встановлені РЕМ. Кабель був підвішений на висоті вище ніж 4 метри і простягався над незначною частиною земельної ділянки, якою користуються відповідачі.
Із повідомлення Самбірського РЕМ ПрАТ «Львівобленерго» від 24 травня 2018 року відомо, що на повітряній лінії 0,4 кВ Л-1 від ЗТП-9 с. Воютичі сумісно підвішені проводи ВОЛЗ провайдера «РадіоНетворк» згідно дозволу ПрАТ «Львівобленерго» (а. с. 29).
Із заяви ОСОБА_2 та акта, складеного комісією Воютицької сільської, вбачається, що кабель, по якому під`єднано інтернет, простягається з опори лінії електропередач до будинку, в якому проживає ОСОБА_2 , є обрізаний. Опора лінії електропередач, з якої під`єднано кабель, знаходиться на землях загального користування вулиця Лесі Українки. ОСОБА_2 , який проживає у АДРЕСА_2 , стверджує, що бачив, як ОСОБА_3 та ОСОБА_14 (її чоловік) взяли драбину і обрізали даний кабель (а. с. 11, 34).
Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та рішення Самбірського міськрайонного суду від 27 квітня 2018 року відомо, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , з яких 1/6 частина у порядку спадкування після смерті ОСОБА_15 . Співвласниками другої половини цього будинку, по 1/6 частині, є ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 ( а. с. 84, 87-89, 90).
Із рішення виконавчого комітету Самбірської районної ради від 15.03.1979 № 64, свідоцтва на забудову садиби від 14.12.1979 та довідки, виданої Воютицькою сільською радою Самбірського району Львівської області видно, що забудовником вказаного житлового будинку була ОСОБА_15 , якій була виділена земельна ділянка площею 0,10 га під будівництво будинку, на даний для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельна ділянка є орієнтовною площею 0,25 га і Воютицькою сільською радою надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки для передачі у власність (а. с. 85, 86, 91).
Свідок ОСОБА_17 показала, що 4 квітня 2018 року вона була в будинку і побачила, що ОСОБА_8 через їхнє подвір`я проводив кабель для інтернету сусіду ОСОБА_18 , хоча вона проти цього заперечувала.
Із заяви ОСОБА_3 та відповіді Самбірського РЕМ ПрАТ«Львівобленерго» від 28.11.2018 видно, що ОСОБА_3 , тобто після подій, які є обставинами позову, звернулася до Самбірського РЕМ із заявою про перенесення лінії електропередач, яка проходить через її земельну ділянку до сусіда ОСОБА_2 , який хоче також цією лінією під`єднати інтернет, що призводить до конфліктів і їй надана відповідь про те, що повітряна лінія електропередач 0,4 кВ Л-1 від ТП-9 у с. Воютичі збудована і введена в експлуатацію у 1973 році. Під`єднання житлових будинків по АДРЕСА_3 та 63 до лінії електропередач Л-1 від ТП-9 с. Воютичі було здійснено у 1990-1991 роках згідно діючих «Правил влаштування електроустановок» та розроблених проектів. Повітряні лінії 0,4 кВ не мають шкідливого впливу на людей та тварин. Для переносу лінії 0,4 кВ по вул. Л.Українки необхідно надати викопіювання генплану для виготовлення проекту. Після погодження проекту із усіма зацікавленими сторонами та оплати робіт згідно укладеного договору Самбірський РЕМ проведе роботи по переносу повітряної лінії 0,4 по вул. Л.Українки (а. с. 94).
За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч. ч. 5, 6, та 7 ст. 81 цього Кодексу докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Урахувавши наведені вимоги процесуального закону та оцінивши докази, що були досліджені в судовому засіданні, які були подані сторонами як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов до таких висновків.
ОСОБА_11 , реалізовуючи своє право на інформацію та доступ до телекомунікаційних послуг інтернет, замовила виконання робіт з монтажу та налаштуванню клієнтського обладнання для доступу до мережі інтернет за місцем свого проживання і такі роботи 4 квітня 2018 року було виконано ФОП ОСОБА_8 , зокрема, прокладено кабель від електричної опори на землях загального користування до кронштейна, встановленого на будинку ОСОБА_2 , де проживає позивач, на повітряній лінії електропередач, частина якої простягається над земельною ділянкою, що знаходиться у користуванні відповідачів. Позивач безпосередньо не виконувала роботи з прокладення цього кабелю.
Дана лінія електропередач була введена в експлуатацію до виникнення у відповідачів права власності на будинок та права користування земельною ділянкою, власником цієї лінії є Самбірський РЕМ ПрАТ«Львівобленерго», дало дозвіл на сумісне прокладання проводів ВОЛЗ провайдера «РадіоНетворк».
Обладнання для доступу до мережі інтернет після виконання робіт з монтажу та налаштування клієнтського обладнання для доступу до мережі інтернет є власністю позивача.
Позивачем за виконання робіт з монтажу та налаштування клієнтського обладнання для доступу до мережі інтернет сплачено кошти в розмірі 2 450,00 грн.
Відповідачем ОСОБА_3 порушувалося перед Самбірський РЕМ питання про перенесення повітряній лінії електропередач поза межі земельної ділянки, якою вона користується, однак на час виникнення спірних правовідносин це питання ще не вирішено.
Відповідач ОСОБА_3 4 квітня 2018 року після виконання ФОП ОСОБА_8 робіт з прокладення кабелю, монтажу та налаштуванню клієнтського обладнання для доступу до мережі інтернет самочинно відрізала цей кабель і в цьому допомагав їй ОСОБА_14 , унаслідок чого ОСОБА_1 була завдана майнова шкода.
Отже, суд відхиляє посилання відповідачів на те, що:
1. ОСОБА_1 є неналежним позивачем, так як вона не має права вимоги, у зв`язку з тим, що належними та допустимими доказами доведено те, що позивачу була заподіяна майнова шкода.
2.Дії позивача щодо прокладення кабелю від електричної опори до кронштейна, встановленого на будинку ОСОБА_2 , є протиправними і такими, що порушують їх, відповідачів, право власності на будинок, господарські будівлі та споруди і право користування земельною ділянкою, так як ОСОБА_1 таких дій не вчиняла та відповідачами не подано докази про порушення таких прав, а тільки їх припущення, що у майбутньому може бути порушено їх право на забудову. Крім того, відповідачами не подано належні та допустимі докази про те, що вони є користувачами земельної ділянки площею 0,25 га, оскільки забудовнику ОСОБА_15 була виділена земельна ділянка площею 0,10 га, а відтак неможливо встановити над якою частиною земельної ділянки проходить повітряна лінія електропередач і чи цією частиною земельної ділянки відповідачі користуються правомірно.
3.На таке прокладання кабелю була необхідна їх, відповідачів, згода, або встановлення земельного сервітуту, оскільки воно проведено на повітряній лінії електропередач, що законно простягається над частиною земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні відповідачів.
4.Відповідачем ОСОБА_4 було реалізовано право на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань, у зв`язку з тим, що дії позивача були правомірними і не порушували права відповідачів, а відтак обраний відповідачами спосіб захисту свого права, яке вони вважали порушеним, не відповідає закону.
5.Відповідач ОСОБА_14 участі в обрізанні кабелю не приймав, так як третя особа ОСОБА_2 ще до пред`явлення даного позову стверджував про те, що ОСОБА_14 допомагав ОСОБА_3 вчинити такі дії. Із урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Також суд відхиляє посилання позивача ОСОБА_1 на те, що відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права повинно здійснюватися шляхом відшкодування витрат, які вона понесе для відновлення свого порушеного права, а саме, стягнення коштів, необхідних для демонтажу та монтажу пошкодженого кабелю ВОЛЗ із заміною на новий та налаштування обладнання для доступу до мережі інтернет , так як позивачем не заявлено вимогу про зобов`язання відповідачів усунути перешкоди шляхом надання можливості здійснити повторне прокладання кабелю інтернет і тому право позивачки на відшкодування майнової шкоди підлягає захисту шляхом відшкодування втрат, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а саме відшкодування витрат на виконання робіт з монтажу та налаштуванню клієнтського обладнання доступу до інтернет.
До таких висновків суд дійшов, керуючись наступним.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За правилами ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань.
Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.
Статтею 1166 цього Кодексу встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 1 статті 1190 ЦК України встановлено, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
За правилами ст. 1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Однак, позивачем не подано докази про те, що неправомірними діями відповідачів їй була заподіяна моральна шкода, в тому числі через неможливість спілкуватися зі своєю матір`ю, яка перебувала за кордоном.
Отже, заподіяння майнової шкоди, завданої неправомірними діями особи, ще не породжує абсолютного права на відшкодування моральної шкоди, так як необхідно довести наявність такої шкоди.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 141 цього Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 за подання позовної заяви майнового характеру було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. та у такому ж розмірі за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди.
Із розрахунку суми гонорару відомо, що витрати позивача на наданням професійної правничої допомоги становлять 1300,00 грн.
Так як позов ОСОБА_1 задоволено частково, слід стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користь позивача судові витрати в сумі 2004,80 грн., пов`язані зі сплатою судового збору та наданням професійної правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користь ОСОБА_1 2 450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) грн. за заподіяння майнової шкоди.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2004,80 коп., пов`язані зі сплатою судового збору та наданням професійної правничої допомоги.
У решті частині позову про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ІПН НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_19 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_2 , проживає по АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ІПН НОМЕР_2 .

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ІПН НОМЕР_2 .

Треті особи:

ОСОБА_5 , проживає АДРЕСА_5 .

ОСОБА_6 , проживає по АДРЕСА_2 .

Текст повного рішення буде складено 2 травня 2019 року.

Суддя