Справа № 476/119/18
Провадження № 2/476/5/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2019 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення

В С Т А Н О В И В :

14.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.04.2017 року близько 13:30 години ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, схопив малолітнього ОСОБА_6 лівою рукою за верхній одяг та долонею правої руки наніс один удар в ліву скроневу ділянку. Після чого декілька разів кинув малолітнього ОСОБА_6 об землю, повторивши вказану дію близько 2 разів, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій скроневій ділянці з переходом у виличну ділянку лівої акулової дуги, які згідно висновку експерта № 227 від 04.05.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. По даному факту було заведено кримінальне провадження. Вироком Єланецького районного суду від 14.11.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. та звільнено від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році». Цивільний позов в кримінальному провадженні ним не пред`являвся. Неправомірними діями відповідача його неповнолітньому сину завдано майнову та моральну шкоду, тому посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1167 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь 2653,98 грн. майнової шкоди, 50000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди в зв`язку з відсутністю доказів, вимоги про стягнення моральної шкоди просили задовольнити частково в розмірі 2000 грн.

Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, яка зазнала збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч.1 ст.1177 ЦК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 07.04.2017 року за заявою ОСОБА_1 про нанесення ОСОБА_3 його малолітньому сину ОСОБА_6 тілесних ушкоджень до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000107 про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України і заведено кримінальне провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2017 року близько 13:30 години ОСОБА_3 дізнавшись про те, що його сина малолітнього ОСОБА_7 образив малолітній ОСОБА_6 , поїхав на власному автомобілі до місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 . Рухаючись на власному автомобілі на вул. Зеленій в с. Дружелюбівка Єланецького району ОСОБА_3 наздогнав малолітнього ОСОБА_6 , та в цей час, з мотивів помсти за образу сина, у нього виник раптовий злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_6 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, з метою заподіяння останньому шкоди його здоров`ю, схопив малолітнього ОСОБА_6 лівою рукою за верхній одяг та долонею правої руки наніс один удар в ліву скроневу ділянку. Після чого декілька разів кинув малолітнього ОСОБА_6 об землю, повторивши вказану дію близько 2 разів, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій скроневій ділянці з переходом у виличну ділянку лівої акулової дуги, які згідно висновку експерта № 227 від 04.05.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

14.11.2017 року вироком Єланецького районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. ОСОБА_3 звільнено від покарання за у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Вищевказаний вирок не оскаржувався і набрав законної сили. Із викладеного вище слідує, що вина ОСОБА_3 доведена в ході розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, між його злочинними діями та наслідками злочину є причинний зв`язок, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Із матеріалів справи слідує та встановлено в судовому засіданні, малолітній ОСОБА_6 з 07.04.2017 по 11.04.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Єланецької центральної районної лікарні з діагнозом забій м`яких тканин обличчя, садна обличчя. Вказані обставини підтверджуються випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 та виписним епікризом із історії хвороби № 672/190 (а.с.30-31).

Судом встановлено, що під час перебування малолітнього ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в Єланецькій ЦРЛ позивач відвідував сина кожного дня та витрачав кошти на придбання бензину в сумі 199,81 грн. 07.04.2017 року, 149,86 грн. 08.04.2017 року, 80,24 грн. 09.04.2017 року, 229,50 грн. 10.04.2017 року, 260,08 грн. 11.04.2017 року (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 11.04.2017 року проведено комп`ютерну томографію головного мозку (а.с. 149) витрати, на яку склали 650 грн. (а.с. 16). Крім того, 12.04.2019 року позивач разом з сином їздили на прийом до сімейного лікаря Єланецької центральної районної лікарні з приводу скарг ОСОБА_6 на головокружіння, головні болі (а.с. 11), в зв`язку з чим понесені витрати на бензин в сумі 100 грн. (а.с. 18) Сімейним лікарем Єланецької ЦРЛ направлено ОСОБА_6 до Миколаївської обласної дитячої лікарні на консультацію до лікарів нейрохірурга та невропатолога. 18.04.2017 року позивач разом з сином їздили на прийом до лікаря нейрохірурга Миколаївської обласної дитячої лікарні (а.с. 12), в зв`язку з чим позивачем понесені витрати на придбання бензину в сумі 499,95 грн. (а.с.18).

Таким чином, підлягають задоволенню понесені позивачем витрати на придбання бензину та проходження комп`ютерної томографії головного мозку на загальну суму 2169,44 грн. ( 199, 81 грн. + 149,86 грн. + 80,24 грн. + 229,50 грн. + 260,08 грн. + 650 грн. + 100 грн. + 499, 95 грн.)

Що стосується вимоги про стягнення витрат понесених на придбання ліків, то суд вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити.

Так, як вбачається з довідки Єланецької ЦРЛ № 644 від 04.10.2018 року ОСОБА_6 згідно лікарського листка призначення було використано: Пірацетам (таб) 10 шт., Анальгін (амп) 5 шт., Дімедрол (амп) 5 шт. (а.с. 149). Із наданих позивачем чеків слідує, що він придбавав в аптечних пунктах медичні препарати, які не призначалися лікарем, а саме: 07.04.2017 року - спасатель-форте бальзам на суму 52,90 грн., декасан на суму 57,95 грн. перекись на суму 3,40 грн., бинт на суму 7 грн., 08.04.2017 року ампули на суму 7,90 грн. і товар на суму 2,60 грн., 09.04.2017 року ампули на суму 3,95 грн., 14.04.2017 року - риназолін на суму 31,72 грн., 18.04.2017 року ницерголін (таб) на суму 37,90 грн. і на суму 88,94 грн., а всього на загальну суму 294,26 грн.

Вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на квитки за проїзд автобусом 14.04.2017 року на загальну суму 190,28 грн. до Миколаївської обласної дитячої лікарні суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не долучено направлення сімейного лікаря Єланецької ЦРЛ до вказаного медичного закладу.

На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; моральна шкода може полягати, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 18 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди.

Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що винними діями ОСОБА_3 неповнолітньому ОСОБА_6 завдано моральної шкоди, яка виразилася в спричиненні моральних та фізичних страждань, що виникли в результаті завдання йому тілесних ушкоджень відповідачем під час вчинення злочину. Неправомірні дії відповідача створили негативні наслідки у житті ОСОБА_6 , а саме: страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, тривога, емоційні переживання, фіксованість уваги на проблемі одужання, тимчасова відірваність від активного соціального життя, від занять в школі, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, постійні головні болі, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання коштів позивачем, постійні поїздки та відвідування лікарів в с.м.т. Єланець, м. Вознесенськ та м. Миколаїв в ході лікування сина ОСОБА_6 , обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів.

Водночас суд вважає заявлену позивачем суму 50000 грн. моральної шкоди значно завищеною та такою, що не відповідає завданій шкоді.

Враховуючи характер діяння, глибину душевних страждань неповнолітнього ОСОБА_6 , тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди до 15000 грн.

Під час розгляду справи позивач поніс судові витрати у розмірі 8823 грн., які складають з витрат на правничу допомогу (а.с. 175-176).

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4927,64 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Крім того, позивач при подачі позовної заяви звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 6, 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 787,26 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду завдану вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 2169 (двох тисяч ста шістдесяти дев`яти) грн. 44 коп. та моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцяти тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4927 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім) грн. 64 коп. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 26 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 11.05.2019 року.

Суддя Н.В. Чернякова