ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 липня 2019 року

м. Харків

справа № 2020/3424/2012

провадження № 22-ц/818/207/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.Ю.,

імена (найменування) сторін:

позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року в складі судді Рибальченка Л.М.,

у с т а н о в и в:

В квітні 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Чумак Є.Ю. звернулося у Комінтернівський районний суд м. Харкова суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» (далі ТОВ «УФА «Верус») у Комінтернівському районі міста Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 18 вересня 2006 року укладено Договір № HAEDAU08950002, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 11 256 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 вересня 2011 року.

22 березня 2011 року з метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором укладено Договір поруки, згідно з яким ТОВ «УФА «Верус» поручилося перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором № HAEDAU08950002 від 18 вересня 2006 року на суму 200 грн. 00 коп.

Однак умови кредитного договору ОСОБА_1 не виконав, допустив заборгованість, яка станом на 29 серпня 2011 року склала суму в загальному розмірі 24 085 доларів США 75 центів, що еквівалентно 191 999 грн. 56 коп. (заборгованість за тілом кредиту 7 190 доларів США 16 центів., заборгованість за процентами за користування кредитом 5 210 доларів США 05 центів, заборгованість по комісії за користування кредитом 277 доларів США 97 центів, пеня 21 121 долар США 26 центів).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: з ОСОБА_1 - заборгованість за Кредитним договором № HAEDAU08950002 від 18 вересня 2006 року в розмірі 269 519 грн. 53 коп., а також 1 920 грн. 00 коп. судового збору, а з ТОВ «УФА «Верус» - 200 грн. 00 коп.

Ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року в складі судді Онупко М.Ю. провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус» у Комінтернівському районі міста Харкова про стягнення заборгованості за договором кредиту закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України; справа передана на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова за місцем реєстрації ОСОБА_1

Повторним заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 21 квітня 2017 року про виправлення описки, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. З ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 269 719 грн. 53 коп. та 1920 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є доведеним та підлягає задоволенню з підстав, передбачених статтею 1054 ЦК України.

07 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Харківської області з апеляційною скаргою. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що він виконав зобов`язання за Кредитним договором № HAEDAU08950002 від 18 вересня 2006 року в повному обсязі; за рахунок кредитних коштів він придбав автомобіль Ланос, який повернуто банку за актом прийому-передачі від 06 травня 2009 року в рахунок погашення заборгованості; справа розглянута за його відсутності; ухвала про перегляд заочного рішення постановлена суддею Шишкіним А.В., який не заявив собі самовідвід у зв`язку з розглядом іншої справи між тими ж сторонами.

ПАТ КБ «ПриватБанк» рішення суду першої інстанції не оскаржило, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 18 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено Договір № HAEDAU08950002, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 11 256 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 вересня 2011 року.

В забезпечення виконання зобов`язань відповідач передав в заставу автомобіль Daewoo, модель Lanos, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий, № кузова (шасі): к. НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності відповідно до технічного паспорта НОМЕР_3 , виданого РЕВ МВ-3 ДАІ м. Харків ДАІ ГУ МВСУ 14 вересня 2006 року.

06 травня 2009 року вказаний автомобіль ОСОБА_1 передав ПАТ КБ «ПриватБанк» для реалізації за ринковою ціною з метою погашення заборгованості, про що складено Акт № (а. с. 1215 т. 1).

Звернувшись до суду з цим позовом, кредитор нарахував до стягнення заборгованість станом на 17 лютого 2012 року, з урахуванням пояснень в суді апеляційної інстанції: за тілом кредиту 7 190 доларів США 16 центів, за процентами за користування кредитом 5 210 доларів США 05 центів, по комісії за користування кредитом 277 доларів США 97 центів, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором 4 564 долари США 15 центів, для погашення якої не вистачило коштів від реалізації предмета застави (а. с. 84-85 т. 2).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашенні яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Саме така правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 190 доларів США 16 центів та заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 5 210 доларів США 05 центів є обгрунтованим.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 представник ПАТ КБ «ПриватБанк» пояснила, що позивач не заперечує проти стягнення вказаної заборгованості за курсом долару станом на 17 лютого 2012 року (798 грн. 00 коп. за 100 доларів США 00 центів), а саме - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 57 377 грн. 48 коп. та заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 41 576 грн. 20 коп.

Статтею 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Несправедливими є зобов`язання, які виникають із положень договору про споживчий кредит та які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).

Сплата комісійної винагороди, тобто коштів, які супроводжують кредит, є несправедливою умовою кредитного договору.

Оскільки ці умови кредитного договору № HAEDAU08950002, укладеного 18 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , суперечать справедливості та добросовісності, не відповідають вимогам чинного законодавства України, позов цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується пені, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів прави, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 заявляв клопотання про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення пені (а. с. 46 т. 1).

Вирішуючи питання щодо стягнення пені, судова колегія враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Оскільки пені є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, ії сплата та розмір визначені Законом України від 12 травня 1991 року № 1023-ХП «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню пеня в розмірі 12 345 грн. 62 коп. (що еквівалентно 4 564 доларам США 15 центів згідно з курсом долару США (798 грн. 00 коп. за 100 доларів США) станом на 17 лютого 2012 року.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені позивачем за подання позову, документально підтверджуються платіжними дорученнями від 13 березня 2012 року розмірі 1 920 грн. 00 коп.

На підставі ухвали суду Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року відповідач звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги (а. с. 1 т. 1; 18-19 т. 2).

З урахуванням пропорційності до розміру задоволених позовних вимог, стягненню підлягає судовий збір з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» розмірі 792 грн. 87 коп. із розрахунку: 111 299 грн. 30 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 269 519 грн. 53 коп. (сума позовних вимог) = 41,30% х 1 920 грн. 00 коп. : 100.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п.1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 57 377 грн. 48 коп. (п`ятдесят сім тисяч триста сімдесят сім грн. 48 коп.), заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 41 576 грн. 20 коп. (сорок одна тисяча п`ятсот сімдесят шість грн. 20 коп.), пеню в розмірі 12 345 грн. 62 коп. (дванадцять тисяч триста сорок п`ять грн. 62 коп.).

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення комісії за користування кредитом в розмірі 277 доларів США 97 центів (двісті сімдесят сім доларів США 97 центів) - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 липня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова