Постанова

Іменем України

06 травня 2019 року

м. Київ

справа № 454/2292/17

провадження № 61-5261св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ,

відповідач - Держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року у складі судді: Струс Т. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Крайник Н. П., Струс Л. Б.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 апеляційну скаргу позивача на ухвалу судді Сокальського районного суду Львівської області від 25 липня 2016 повернуто. Вказану ухвалу вважав незаконною. Посилався на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 його касаційну скаргу задоволено, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

ОСОБА_2 просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 000 000 грн компенсації моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді апеляційного суду Львівської області.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення у цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Сама по собі ухвала суду касаційної інстанції свідчить лише про допущення судом апеляційної інстанції помилки при ухваленні судового рішення, а не про незаконність дій судді чи порушення ним присяги.

Аргументи учасників справи

У березні 2019 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про задоволення позову. При цьому посилався на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було захищено права позивача, гарантовані статтями 8, 40, 55, 56 Конституції України та порушено положення статей 23, 1166, 1174, 1176 ЦК України. Суди не з`ясували повно і всебічно обставин справи та зробили помилковий висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року у справі № 454/1987/16 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду від 25 липня 2016 року повернуто. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У частині п`ятій статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У справі, що переглядається, позивач обґрунтовував завдання моральної шкоди постановленням апеляційним судом ухвали, яка в подальшому була скасована судом касаційної інстанції.

Встановивши, що відсутні умови необхідні для компенсації моральної шкоди, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель