Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
11 вересня 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу,-
В С Т А Н О В И В:
ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з даною заявоюпро видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу у справі за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.05.2018 року повернуто заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" на підставі п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПК України (суддя Черенкова Н.П.).
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02.07.2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.05.2018 року за заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу повернуто особі, яка її подача.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.05.2019 року ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 02.07.2018 року скасовано, передано справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Постаново. Миколаївського апеляційного суду від 20.08.2019 року ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.05.2018 року скасовано, а справу направлено до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.
Справу передано судді Черенковій Н.П.09.09.2019 року.
Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.
При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.
Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.
Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).
ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
Крім того, Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.
Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-
Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова