АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року

м. Чернівці

Справа № 725/2698/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретар Ковальчук Н.О.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 червня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Іщенко І.В.

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивач просила:

- розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис від № 1230;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 щомісячно у розмірі Ѕ частки доходу відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Сімейне життя у них не склалося, протягом тривалого часу подружні відносини між ними не підтримуються. Примирення між сторонами неможливе. Просила шлюб розірвати та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини, оскільки малолітня донька проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 червня 2019 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1230.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про розірвання шлюбу мотивоване тим, що сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, на примирення сторони не згідні.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів мотивоване тим, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу. При цьому суд врахував обставини, передбачені частиною 1 статті 182 СК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції змінити у частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, зменшивши цей розмір з 1/3 до 1/5 частки всіх видів його заробітку.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині, яка оскаржується, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів ставить його в скрутне матеріальне становище.

Вказує, що не має змоги сплачувати таку суму позивачу, оскільки на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери, а також посилається на погіршення стану його здоров`я, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що 06 серпня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції (а.с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Сторони проживають окремо.

Дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Відповідач отримує постійні доходи, що підтверджується копією декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, з якої вбачається, що ним у 2018 році отриманий дохід у розмірі 190 442 гривні у вигляді заробітної плати.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

На підставі статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і статей 183, 184 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та які на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - з 01 січня 2019 року - 1626 гривень, з 01 липня - 1699 гривень, з 01 грудня - 2218 гривень.

Встановивши, що відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік дохід ОСОБА_1 становив 190 442 гривні за рік, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення розміру аліментів у частці від всіх видів доходу відповідача.

Проте при визначенні розміру аліментів, суд не в повній мірі взяв до уваги всі обставини по справі.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 1/3 всіх його доходів, суд в своєму рішенні не вказав, які саме обставини, передбачені статтею 182 СК України були ним встановлені в ході розгляду справи та враховані при визначенні частки доходу, яка буде стягуватись як аліменти на дитину з відповідача саме в розмірі 1/3 частини і чому саме такий розмір частки від заробітку (доходу) батька є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд також не врахував стан здоров`я відповідача на момент пред`явлення ОСОБА_1 вказаного позову.

Згідно довідки відділу охорони здоров`я національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться під медичним наглядом в поліклінічному відділенні вказаного відділу охорони здоров`я та потребує оперативного лікування.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що наведені відповідачем доводи щодо погіршення стану його здоров`я підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи обставини, передбачені статтею 182 СК України, прожитковий мінімум на дітей до 6 років, рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, апеляційний суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача та який суд вважає необхідним та достатнім, в 1/4 частці всіх видів доходів відповідача.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 591/5278/18.

При цьому необґрунтованими є доводи заявника щодо наявності на його утриманні непрацездатних батьків.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із наданих позивачем довідки МСЕК від 07 квітня 2016 року про встановлення батьку позивача - ОСОБА_5 довічно 3 групи інвалідності та копій пенсійних посвідчень батьків ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 01 грудня 2003 року № 280141 та від 20 липня 2016 року № НОМЕР_3 , не є можливим встановити факт перебування вказаних осіб на утриманні позивача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити в частині, яка оскаржується, а саме визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, в 1/4 частці всіх видів його доходів.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 червня 2019 року в частині стягнення аліментів на утримання дитини змінити.

Визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 в 1/4 частці всіх видів доходів відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 вересня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк