У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

22 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 2-7919/10

Провадження № 22-ц/818/1927/19

Харківський апеляційний суд у складі судді Бровченка І.О.,

розглянувши у порядку підготовки до апеляційного розгляду апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року в складі судді Аркатової К.В. по справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни, боржник ОСОБА_2, заінтересована особа старший державний виконавець Київського районного відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Мазуріна Оксана Миколаївна, про бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А., боржник ОСОБА_2, заінтересована особа старший державний виконавець Київського районного відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Мазуріна О.М., про бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення залишено без задоволення.

12 лютого 2019 року до суду засобами поштового зв'язку публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» направленоапеляційну скаргу на зазначене судове рішення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування клопотання апелянт вказує на те, що скаржник не може надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у зв'язку з важким фінансовим становищем та відсутності сплатити судовий збір, посилається на рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 63, від 22 лютого 2016 року № 213, від 15 лютого 2018 року № 474; також зазначає, що уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб відносилась до пільгових категорій та була звільнена від сплати судового збору, положеннями закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

З даної норми вбачається, що перелік підстав для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору визначений законом і є вичерпним.

Суд також звертає увагу, що на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи при подачі позовної заяви від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку на підставі п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка була чинною на час подання позову, як підтвердив та сам вказав апелянт, наразі уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору, апелянт не відноситься до пільгової категорії, які звільнені від сплати судового збору.

Крім того, в апеляційному порядку оскаржується ухвала в рамках виконавчого провадження під час виконання судового рішення за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А., боржник ОСОБА_2, заінтересована особа старший державний виконавець Київського районного відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Мазуріна О.М., про бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. (частина 2 статті 133 ЦПК України).

З преамбули Закону № 3674-VI вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині другій статті 3 Закону № 3674-VI, і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Відтак за подання апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється на загальних підставах.

З викладених вище норм вбачається, що перелік підстав для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору визначений законом і є вичерпним, разом із цим, доводи, на які посилається скаржник, не є підставами для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, крім того, доказів на підтвердження викладених в клопотанні доводів про відстрочення сплати судового збору апелянтом не подано, підстави для відстрочення сплати судового збору, які визначено законом, також відсутні, у зв'язку із чим, клопотання апелянта задоволенню не підлягає.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов'язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 904/9117/17.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що за апеляційною скаргою на даний час не може бути відкрито апеляційне провадження, оскільки апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України апелянтом не надано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. п. 9 п. 1 ч.2 ст. 4 до ЗУ "Про судовий збір" визначено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду, поданою юридичною особою - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.

Таким чином, апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1921 грн.

Вищезазначена сума підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999628; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 0012; код класифікації доходів бюджету:22030101.

У графі «призначення платежу» вказується: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Як вбачається ухвала постановлена 28 листопада 2018 року, апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження - 12 лютого 2019 року.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали.

В обґрунтування заяви посилається на те, що копія оскаржуваної ухвали надійшла до банку 28 січня 2019 року, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції, однак, докази на підтвердження таких доводів та підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження про те, що апеляційна скарга подана протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження з дня вручення відповіданої ухвали суду, а саме, копія листа з відбитком штемпеля вхідної кореспонденції з датою, в матеріалах справи відсутні та апелянтом до апеляційної скарги не додано, крім того, апелянт зазначив, що додає лише копію ухвали.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк для усунення вказаного недоліків, а саме: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, подання до суду доказів на підтвердження зазначених доводів та підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року по справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни, боржник ОСОБА_2, заінтересована особа старший державний виконавець Київського районного відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Мазуріна Оксана Миколаївна, про бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення - залишити без руху.

Надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку апеляційної скарги - подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; подання до суду доказів на підтвердження зазначених доводів та підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, роз'яснивши, що в разі невиконання у встановлений строк вищевказаних вимог у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - І.О. Бровченко