КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5656/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Справа № 753/7498/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року, постановлену у складі судді Вовка Є.І., про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики- визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі зі стадії після відкриття провадження.

Зазначає, що 24 квітня 2018 року він подав до суду позовну заяву разом з заявою про забезпечення позову. З того часу жодної інформації чи прийнятих процесуальних рішень щодо його позову та заяви про забезпечення позову він не отримував. Вказує, що він неодноразово звертався до канцелярії суду з приводу своєї позовної заяви. Декілька разів письмово звертався до голови суду з запитами про надання інформації з приводу позовної заяви та прийнятих у цій справі процесуальних документів. І лише 20 лютого 2019 року у відповідь на останній запит від 14 січня 2019 року було отримано копію оскаржуваної ухвали.

Звертає увагу, що жодних судових ухвал у цій справі він за адресою свого проживання раніше не отримував, хоча станом на 22 жовтня 2018 року, він постійно і незмінно проживав за адресою, зазначеною в позовній заяві.

Посилається на те, що ч.2 ст. 175 ЦПК України та ухвалою суду від 02 травня 2018 року про залишення позову без руху передбачено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення/отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. У зв`язку з тим, що ухвалу суду про залишення позову без руху він не отримував, підстави для постановлення ухвали повернення позовної заяви були відсутні.

Звертає увагу на те, що недоліки, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, не відповідають ст. 175 ЦПК України, є формалізмом та обмежують його право на доступ до правосуддя, адже ним було в повному обсязі викладено свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, як це передбачено ч. 1 ст. 175 ЦПК України. Суд в ухвалі від 02 травня 2018 року посилається на відсутність предмета доказування, що не підлягає з`ясуванню на стадії відкриття провадження у справі, і повинно з`ясовуватися в судовому засіданні на стадії розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 06 листопада 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням позивачу строку для виправлення вказаних в ній недоліків - 10 днів з моменту отримання цієї ухвали. 22.10.2018 року з адреси: АДРЕСА_1 , вказаної позивачем у позові, як відповідної адреси його проживання, до суду повернулося поштове відправлення з копією вказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року з відміткою від 22.10.2018 року «за закінченням встановленого строку зберігання», вказані недоліки не усунуто. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до частини 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для виправлення недоліків - 10 днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вказану заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 ЦПК України, а саме: не зазначено доказів щодо відмови відповідача позивачу у виконанні вказаного зобов`язання, на наявність якої в усній формі міститься посилання у позові, без зазначення дати та місця такої відмови, при цьому, і обґрунтування цього також відсутнє; відсутнє обґрунтування щодо місця виконання вказаного зобов`язання, в тому числі, щодо погодження його сторонами та докази такого погодження, в тому числі, в контексті обґрунтування посилання позивача на підстави відповідальності відповідача, передбачені ст.625 ЦПК України; копія наданої розписки містить дві дати щодо її підписання 15.02.2017 року та 24.04.2018 року і обґрунтування цього відсутнє. Крім того, до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява про забезпечення позову, проте, з положень ч.5 ст.151 ЦПК України вбачається, що до заяви про забезпечення позову має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі - 352 грн. 40 коп. - згідно з Законом України «Про судовий збір», проте до суду не надано документу та обґрунтування на підтвердження сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, крім того, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення не викладені.

З матеріалів справи, зокрема з супровідних листів, вбачається, що судом 02 травня 2018 року та 14 вересня 2018 року було надіслано копію вказаної ухвали на адресу ОСОБА_1 , зазначену в позовній заяві.

22 жовтня 2018 року до суду повернувся конверт з зазначеним відправленням без вручення, з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже, копія ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем отримана не була.

Частиною 1 ст. 258 ЦПК України визначено види судових рішень. Зокрема, судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Порядок вручення судових повісток та судових рішень встановлено ст. ст. 128, 272 ЦПК України.

Відповідно до п. 1-5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Аналогічний порядок вручення передбачено п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України щодо судових повісток.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Разом з тим, на поштовому повідомленні, що було адресовано судом за місцем проживання ОСОБА_1 , причиною невручення судової кореспонденції зазначено - закінчення терміну зберігання.

Однак, за змістом ч.6 ст. 272 ЦПК України, що узгоджується з ч.8 ст. 128 ЦПК України, наявність поштової відмітки «повернення за закінченням терміну зберігання» не є підтвердженням вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху та не вважається належним повідомленням сторони про процесуальні дії відповідного суду.

У разі повернення судової кореспонденції районному суду необхідно було повторно направити позивачу ухвалу про залишення позову без руху або обрати інший спосіб, передбачений законом, для повідомлення позивача про зазначену процесуальну дію.

Таким чином, посилання суду на ч.7, 8 ст. 128 ЦПК України щодо вручення та отримання позивачем копії ухвали від 02.05.2018 року є помилковим, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України колегія суддів вважає необґрунтованим.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.