Справа № 305/1446/19
Провадження по справі №2/305/606/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді Бліщ О.Б.

секретаря с/з Вербещука В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рахівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рахівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 06.06.2006 з позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку позивача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення останньою повноліття. З метою виконання рішення Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 06.06.2006 видано виконавчий від 13.06.2006. Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у Рахівському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області (ВП №3306027 від 23.06.2006). Вказує, що з часу винесення судового рішення про стягнення з позивача аліментів змінилися обставини, які слугували підставою для прийняття Євпаторійським міським судом Автономної Республіки Крим вказаного судового рішення. Так, з 28.06.2019 донька позивача за своїм власним рішенням почала проживати разом із ним та з цього часу перебуває на його утриманні. Відповідачка участі у вихованні та утриманні своєї дочки не приймає, хоча є працездатною, здоровою людиною, а тому спроможна та повинна надавати матеріальну допомогу на утримання спільної доньки, у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб дитини. Зазначає, що оскільки з 28.06.2019 неповнолітня донька позивача перестала проживати з матір`ю та почала проживати з батьком, змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, вважає, що необхідно припинити примусове стягнення на користь матері ОСОБА_3 аліментів на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що оскільки відповідачка має задовільний стан здоров`я, на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї не має, є працездатною, а тому може і зобов`язана надавати допомогу на утримання дитини, яка повинна бути відповідною соціально-економічним умовам, які склалися в країні та достатньою для належного забезпечення потреб дитини. З огляду на викладене, просить припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 за виконавчим листом, виданим Євпаторійським міським судом АРК. у справі № 2-2254, стягнути аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі, а саме по 1500 грн. щомісячно.

Ухвалою суду від 16.08.2019 відкрито провадження у справі. Надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.10.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 08.11.2019.

05 листопада 2019 року від відповідачки ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення судового засідання на інший термін. Заяву мотивує тим, що 28.10.2019 вона отримала ухвалу про закриття підготовчого судового засідання, з якої дізналася про дану справу. Вказує, що ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та доданих документів вона не отримувала, а тому не мала можливості скористатись своїм правом на надання відзиву. З огляду на викладене просила відкласти розгляд справи на інший термін, надіслати їй копію позовної заяви та встановити строк на подання відзиву.

У зв`язку з наведеним, судове засідання, призначене на 08.11.2019 відкладено на 17.12.2019.

17 грудня 2019 року на електрону пошту Рахівського районного суду від відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що частково погоджується з аргументами, викладеними у позовній заяві. Зокрема вказала, що вона отримує аліменти на дочку ОСОБА_4 , 2004 року народження, яка з літа 2019 року за власним бажанням вирішила проживати з батьком, тому вона погоджується на припинення аліментів в її користь, та щодо її обов`язку сплачувати аліменти на користь доньки. Проте вказує, що не погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем ОСОБА_1 , у сумі 1500 гривень у зв`язку з тим, що на даний час вона ніде не працює, оскільки має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_5 , яка за станом свого здоров`я потребує постійного догляду та піклування. Також зазначає, що витрати на правову допомогу є значно завищеними, оскільки написання позовної заяви та підготовка матеріалів справи до суду не може коштувати 2000 гривень, а тому просила зменшити такі до 1000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, натомість ОСОБА_2 надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просить такі задовольнити.

Відповідачка, ОСОБА_3 , повторно, в судове засідання не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причину своєї неявки відповідачка суд не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання також не подала.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області у судове засідання не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не подав.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено і визнається сторонами, що на підставі рішення Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 06.06.2006 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку позивача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення останньою повноліття. На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Рахівському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області (ВП №3306027 від 23.06.2006).

Частина 1 ст. 82 ЦПК України регламентує, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3 визнала факт проживання дочки ОСОБА_4 , 2004 року народження, з позивачем ОСОБА_1 з літа 2019 року, то суд вважає за недоцільне досліджувати обставини справи у цій частині, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 у частині припинення стягнення аліментів з нього на користь відповідачки за виконавчим листом від 13.06.2006, виданим Євпаторійським міським судом Автономної Республіки Крим у справі № 2-2254 є підставними та підлягають до задоволення.

Щодо визначення розміру аліментів на утримання дитини суд вважає, що такі підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Судом встановлено та визнається сторонами, що неповнолітня дочка сторін ОСОБА_4 , 2004 року народження, на даний час проживає із батьком ОСОБА_1 , який є позивачем у справі, та перебуває на його повному утриманні і вихованні. При цьому відповідачка утриманням та вихованням доньки не займається. Вказані обставини позивач підтверджує довідкою, виданою виконавчим апаратом Рахівської міської ради № 3106 від 24.07.2019, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 17.07.2019 та копією заяви ОСОБА_4 щодо її бажання проживати з батьком.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція), що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Суд, з цього робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Враховуючи наведене вище та те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

З цих підстав, суд погоджується із обраним позивачем способом захисту права своєї неповнолітньої доньки, шляхом визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів враховує матеріальний стан відповідачки ОСОБА_3 , зокрема те, що упродовж 2016-2019 років відповідачка доходів не отримувала та у неї на утриманні перебуває малолітня дитина, яка потребує постійного догляду, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.07.2012, довідкою ГУ ДПС України у Львівській області від 06.12.2019 №2224/58.12-24, копією виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 04.12.2019 та копією консультативного висновку лікаря, виданого 15.03.2019.

Наведене також узгоджується і з абзацом 3 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи обов`язок ОСОБА_3 утримувати доньку до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України) та з урахуванням положення частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, майнового та сімейного стану відповідачки, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки на утримання її неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме інтересам дитини та є гарантією, визначеною зазначеними вище Законами України.

Щодо стягнення судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 137 ЦПК України, передбачений порядок відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

За змістом положень частини першої статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, у відповідності до висновку Верховного Суду, викладеного в Постанові від 23 січня 2019 року у справі № 552/2145/16-ц «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Надання адвокатом Ємчук Л.В. позивачу адвокатських послуг під час розгляду даної справи підтверджується наявним у матеріалах ордером на надання правничої допомоги від 25.07.2019 №1000652.

Водночас, до матеріалів справи не долучено договору про надання правової допомоги та документів, що свідчать про оплату гонорару та витрачений адвокатом час на надання правничої допомоги.

Таким чином, суд, визначаючи суму відшкодування витрат на правничу допомогу, виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, а також виходячи із обставин даної справи та враховуючи заперечення відповідачки ОСОБА_3 , вважає за необхідне зменшити до 1000 гривень заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, оскільки розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, на думку суду, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не є співрозмірним у порівнянні із встановленими обставинами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти слід присудити від дня подання позовної заяви, а саме з 30.07.2019.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 768,40 грн судового збору.

В силу ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим листом від 13.06.2006, виданим Євпаторійським міським судом Автономної Республіки Крим у справі № 2-2254.

Стягувати із громадянки ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок та 1000 (одну тисячу) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору на рахунок: отримувач коштів - УК у Рахів р/Рахівський р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37862638, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA6007211, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 грудня 2019 року.

Головуюча: Бліщ О.Б.