П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року (у складі судді Бенци К.К.) за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» про стягнення грошових коштів у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю і середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у грудні 2017 р.

Просила:

-стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листків непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 р. за період із 21.11.2011 р. по 29.11.2011 р. і серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 р. за період із 30.11.2011 р. по 05.12.2011 р. у розмірі 601,81 грн., утрат від інфляції - 554,26 грн., і 3 % річних у розмірі 108,18 грн.;

-стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 77 935 грн.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 16.12.2001 р. її було звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.38 КЗпПУ - у зв'язку з доглядом за дитиною.

Після звільнення із позивачем не було проведено розрахунку в повному обсязі, а саме: не проведено розрахунку за листками непрацездатності у період із 21.11.2011 р. по 05.12.2011 р.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.02.2013 р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10.09.2013 р. у цивільній справі №712/3987/2012 р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відмовлено.

Підставою для відмови у стягненні грошових коштів за листками непрацездатності послугувало те, що такі були повернуті для дооформлення.

Однак, позивач повважала вказані документи завідомо неправдивими та звернулася до Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області із заявою про злочин. У ході досудового розслідування було встановлено ту обставину, що листки непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 р. за період із 21.11.2011 р. по 29.11.2011 р. і серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 р. за період із 30.11.2011 р. по 05.12.2011 р. відповідач не повертав на дооформлення. Кримінальне провадження було закрито у зв'язку з тим, що невиплата грошових коштів була менша ніж за 1 місяць і в діях посадових осіб відповідача відсутній склад кримінального правопорушення, але факт невиплати грошових коштів за листками непрацездатності був установлений.

Належні їй грошові кошти не виплачені дотепер, а тому вона звернулася до суду з позовом за захистом і відновленням свого порушеного права.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 р. провадження у справі закрито.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Указує, що предмет позову у цивільній справі №712/3987/12 і в цій цивільній справі є відмінним. Зазначає, що вимога про стягнення за листками непрацездатності не була заявлена відповідно до вимог ЦПК України, а позивач додатково посилався на цю обставину, тому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і по суті вимоги про стягнення грошових коштів за листками непрацездатності не розглядав. Указує, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що позивачем заявлена вимога про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в розмірі 77 935 грн., яка раніше позивачем не заявлялася.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фоззі-Фуд» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до необґрунтованості доводів апеляційної скарги та невідповідності вимогам, обставинам і суті справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 зверталася до суду із позовом до ТОВ «Фоззі-Фуд» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення коштів згідно з листків непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 р. за період із 21.11.2011 р. по 29.11.2011р. і серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 р. за період із 30.11.2011 р. по 05.12.2011р. із тих підстав, що відповідачем не було проведено нарахування і виплату коштів згідно з указаними листками непрацездатності.

При цьому судом було встановлено, що підстави позову у цивільній справі № 712/3987/2012 р., по якій ухвалено рішення Ужгородським міскрайонним судом від 22.02.2013 р.і яке набрало законної сили, та підстави позову, заявлені позивачем у цій судовій справі, є тотожними.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала - частковому скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Колегія суддів не може повністю погодитись із висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права та обставинам справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Закриття провадження у такому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Як убачається із рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2013 р., на яке посилається суд першої інстанції як на підставу закриття провадження у справі, у задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ТОВ «Фоззі-Фуд» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено (а.с.22-24).

Предметом указаного судового спору було: поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та проведення нарахувань і виплату коштів згідно з листками непрацездатності.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2013 р. було вирішено вимоги щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 червня 2013 р. (а.с.25-26) у задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ТОВ «Фоззі-Фуд» про стягнення грошових виплат у подвійному розмірі за відпрацьований надурочно час і за виконання обов'язків начальника керівника відділу ВТО, стягнення коштів у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на підставі лікарняних листків із 21.11.2011 р. по 29.11.2011р. і за період із 30.11.2011 р. по 05.12.2011р. і стягнення моральної шкоди відмовлено.

Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі, однак лише з підстав заявленого позову про стягнення із відповідача на користь позивача грошових коштів у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листків непрацездатності серії АВФ № 410648 від 21.11.2011 р. за період із 21.11.2011 р. по 29.11.2011 р. і серії АВФ № 434537 від 30.11.2011 р. за період із 30.11.2011 р. по 05.12.2011 р. у розмірі 601,81 грн., втрат від інфляції 554,26 грн. і 3 % річних у розмірі 108,18 грн., оскільки вказана вимога вже була предметом судового розгляду в цивільній справі №712/3987/2012 і додатковим рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 червня 2013 р. у задоволенні такої було відмовлено. Рішення набрало законної сили та є чинним, а відтак висновок суду першої інстанції про закриття провадження у цій частині є правильним.

Однак, вимога про стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в розмірі 77 935 грн. у цивільній справі №712/3987/2012 не заявлялася. Це абсолютно нова матеріально-правова вимога, яка заявляється у контексті затримки грошових виплат позивачу за період із 16.12.2011 р. по 29.11.2017 р.

Необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі, однак апеляційним судом установлено, що одна із позовних вимог у цій цивільній справі не є тотожною.

У контексті наведеного суд першої інстанції не мав правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України щодо всіх позовних вимог, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню частково, а справа щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку- направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року у частині закриття провадження у справі щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку скасувати, а справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

3.Решту ухвали залишити без змін.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5.Повне судове рішення складено 31 січня 2019 р.

Судді: