РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5239/19

пр. № 2/759/4076/19

26 червня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Слепець Є.С. за участю позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей, ВСТАНОВИВ: Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_6 2007 р.н. та сина ОСОБА_7 2008 р.н. В 2015 р. шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2016 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 3500 грн. щомісячно, однак, як вказує позивач на даний час діти потребують додаткових витрат, які фактично за період 01.12.2017 року - 18.03.2019 року склали 97 516 грн., половину від яких, а саме у розмірі 48 758 грн. вона просить стягнути з відповідача на її користь. У судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вказувала суду на те, що нею разом з відповідачем прийняте рішення про те, що їх діти мають навчатися в приватних школах і здобувати освіту яка в повній мірі буде розвивати їх здібності, однак в даний час відповідач взятих на себе зобов`язань щодо сплати половини вартості навчання дітей не виконує оплату проводить вона особисто, як і оплату вартості оптичних окулярів, оптичних лінз та послуг установки лінз для сина ОСОБА_8 , як і оплату вартості оздоровлення дітей в санаторії, як і оплату придбання спортивних товарів необхідних для зайняття спортом дітьми. Так, позивач просить стягнути з відповідача половину фактично вже сплачених нею коштів: - 25941,00 ( двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок одну) гривну 00 копійок за навчання ОСОБА_9 ; - 36726,00 (тридцять шість тисяч сімсот двадцять шість) гривень за навчання ОСОБА_10 ; - 721,00 ( сімсот двадцять одну) гривну 00 копійок за оптичні лінзи та послуги установки лінз для ОСОБА_11 ; - 1979,00 (тисячу дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 00 копійок за оптичні окуляри для ОСОБА_9 ; - 1800 (тисячу вісімсот) гривень 00 копійок за оздоровлення ОСОБА_10 в санаторіі; - 1800 (тисяча вісімсот) гривень 00 копійок за оздоровлення ОСОБА_9 в санаторіі; - 1200 (тисячу двісті) гривень 00 копійок за спортивні товари для заняття футболом ОСОБА_12 ; - 998,00 (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень за спортивні товари для заняття боксом ОСОБА_12 ; - 341,00 (триста сорок одну) гривну за спортивні товари для заняття боксом ОСОБА_12 ; - 26010,00 (двадцять шість тисяч та десять) гривень 00 копійок за синтезатор Yamaxa та мікрофон для заняття музикою та вокалом ОСОБА_13 , а саме загалом: 48 758 грн., що є половиною від загальної витраченої нею суми додаткових витрат. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині оплати додаткових витрат на навчання дітей та оплати вартості оптичних окулярів, оптичних лінз та послуг установки лінз для сина ОСОБА_8 та вартості оздоровлення дітей в санаторії не заперечував, проте в частині оплати вартості спортивних товарів, зокрема 1200 (тисячу двісті) гривень 00 копійок за спортивні товари для заняття футболом ОСОБА_12 ; 998,00 (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень за спортивні товари для заняття боксом ОСОБА_12 ; 341,00 (триста сорок одну) гривну за спортивні товари для заняття боксом ОСОБА_12 ; 26010,00(двадцять шість тисяч та десять) гривень 00 копійок за синтезатор Yamaxa та мікрофон для заняття музикою та вокалом ОСОБА_13 , заперечував, вказуючи на те, що такі не входять в розуміння додаткових витрат на дітей згідно норми 185 СК України. Вислухавши позивача, представника відповідача, їх доводи та заперчення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). ' Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року. У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей - донька ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 3500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.01.2019 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від увсих видів заробвтку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Як встановлено в судовому засіданні на даний час діти проживають разом з матір`ю. Відповідно до частини другоїст. 51 Конституції Українибатьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч. 3ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII 27.02.1991 р., передбачено, що батькі несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв"язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов"язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред"являвся. У такому випадку такий батько зобов"язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Відповідно до договору про надання освітніх послуг №328 від 13 травня 2016 р. ОСОБА_15 2008 р. навчається в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей», вартість навчання становить 1500 грн. на місяць. Згідно Договору про внесення змін до договоруна надання освітніх послуг №328 від 13 травня 2016 р. укладеного 14.06.2017 року вартість такого навчання в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей» становить 2000 грн. на місяць. Згідно Договору про внесення змін до договору надання освітніх послуг №328 від 13 травня 2016 р. укладеного 01.09.2017 року вартість такого навчання в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей» становить 1800 грн. на місяць. Відповідно до договору про надання освітніх послуг №628 від 07 липня 2016 р. ОСОБА_14 2007 р.н. навчається в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей», вартість навчання становить 1500 грн. на місяць. Згідно Договору про внесення змін до договоруна надання освітніх послуг №628 від 07 липня 2016 р. укладеного 14.06.2017 року вартість такого навчання в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей» становить 2000 грн. на місяць. Згідно Договору про внесення змін до договору надання освітніх послуг №628 від 07 липня 2016 р. укладеного 01.09.2017 року вартість такого навчання в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей» становить 1800 грн. на місяць. Із наданих суду позивачем квитанцій, які містяться в матеріалах цієї справи (а.с. 24-37, 40-53)вбачається, що ОСОБА_1 на оплату такого навчання дітей: доньки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 витратила 25941,00 ( двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок одну) гривну 00 копійок за навчання ОСОБА_9 та 36726,00 (тридцять шість тисяч сімсот двадцять шість) гривень за навчання ОСОБА_10 , які підлягають стягненню з відповідача, як додаткові витрати на дітей у розмірі 1/2 частини таких, а саме у розмірі: 31 333 грн. 50 коп., проти чого і не заперечує у судовому засіданні представник відповідача. Підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/2 частини, оскільки батьки рівні у своїх обов"язках по утриманню дітей, реально понесених позивачем витрат на утримання дітей також і на суму 721,00 ( сімсот двадцять одну) гривну 00 копійок за оптичні лінзи та послуги установки лінз для ОСОБА_11 , 1979,00 (тисячу дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 00 копійок за оптичні окуляри для ОСОБА_9 , 1800 (тисячу вісімсот) гривень 00 копійок за оздоровлення ОСОБА_10 в санаторіі, 1800 (тисяча вісімсот) гривень 00 копійок за оздоровлення ОСОБА_9 в санаторіі, оскільки такі відповідають нормі ст. 185 СК України, підтверджуються належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах цієї справи (а.с. 54-56) та визнаються представником відповідача у судовому засіданні. Так, сума у розмірі 1/2 частини зазначених витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає загалом: 3 150 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачем проведено оплату за придбання спортивних товарів для заняття футболом ОСОБА_12 на суму 1200 (тисячу двісті) гривень 00 копійок (а.с. 57), за спортивні товари для заняття боксом ОСОБА_12 суму 998,00 (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень (а.с. 58), за спортивні товари для заняття боксом ОСОБА_12 на суму 341,00 (триста сорок одну) гривну (а.с. 59), за синтезатор Yamaxa та мікрофон для заняття музикою та вокалом ОСОБА_13 насуму 26010,00 (двадцять шість тисяч та десять) гривень 00 копійок, які теж суд вважає за необхідним стягнути з відповідача у розмірі 1/2 їх частини, як додаткових витрат на утримання дітей, які пов"язані з розвитком здібностей дітей, як то передбачено ч.1 ст. 185 СК України, оскільки очевидним є той факт, що зайняття футболом чи боксом є неможливим без відповідної для того амуніції, як і є неможливим зайняттям музикою без відповідного музичного інструменту, які і були придбані позивачем для дітей з такою метою. Суд зважає на те, що особливі обставини, згідно діючого законодавства, можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами, зокрема схильністю дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку, з огляду на, що вважає заявлені позовні вимоги позивачем такими, що відповідають нормам СК України, які доведені у судовому засідання належними та допустимими доказами у справі. Зважає суд також і на те, що стороною відповідача не заперечувався факт зайняття дітьми спортом та відповідно музикою, тоді як не визнання позову в частині придбання позивачем амуніції та музичного інструменту з підстав не віднесення таких до додаткових витрат на дітей, спростовується вище наведеним мотивуванням судом. Таким чином, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, у повному обсязі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на її користь підлягають стягненню додаткові витрати у розмірі 48 758 (сорок вісім тисяч сімсот п"ятдесят вісім) грн. разово, як 1/2 частина понесених позивачем витрат на утримання дітей. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 180-183, 185, 191 Сімейного Кодексу України, ЗУ «Про охорону дитинства» , Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, суд ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) фактично понесені додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_10 2007 р.н. та сина ОСОБА_9 2008 р.н. у розмірі 48 758 (сорок вісім тисяч сімсот п"ятдесят вісім) грн. разово.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу. Повний текст рішення виготовлено 03.07.2019 року.

Суддя Коваль О.А.