Справа № 188/706/18
Провадження № 2/188/17/2019
12 липня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі Власенко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виконавчий комітет Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), ОСОБА_4 (далі - відповідач 3), ОСОБА_5 (далі - відповідач 4), ОСОБА_6 (далі - відповідач 5) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком.
Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2019, яке набрало законної сили 20.05.2019 на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 , позов задоволено. Суд ухвалив:

виселити ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 ;

виселити ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1 ;

виселити ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 ;

виселити ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 ;

виселити ОСОБА_6 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.270 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд з власної ініціативи вирішив ухвалити додаткове рішення, оскільки в резолютивній частині рішення не в повному обсязі зазначено дії, що треба виконати за цим рішенням, а саме не вказано, до якого житлового приміщення підлягають виселенню відповідачі.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

За змістом положень ст.ст. 2, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа може мати декілька місць проживання, однак проведенням реєстрації свого місця проживання у конкретному жилому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання.

Відповідач 1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2 разом з неповнолітніми відповідачами 3-5, які є її дітьми, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Ці відомості надані суду при виконанні вимог частин 6 і 7 ст 187 ЦПК України листом Дмитрівського сільського голови ОСОБА_7 від 30.05.2018 за №290 (а.с.16).

Відповідачу 2 на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 78,6 кв.м по АДРЕСА_4 , придбаний на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку № АДРЕСА_5 від 04.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В., проведена державна реєстрація права власності, індексний номер рішення про державну реєстрацію 38508361 від 04.12.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8).

Саме до цього житлового будинку мають бути виселені відповідачі 1 і 2 як члени однієї сім`ї разом з своїми малолітніми дітьми, які не досягли десятирічного віку, відповідачами 3-5.

У частині другій ст.3 Сімейного кодексу (далі - СК) України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ст. 383 ч.1 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з приписами ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.11, ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Стаття 160 СК України визначає таке:

1. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

2. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

3. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Отже, виселення відповідачів має бути здіснене в належне відповідачу 2 житлове приміщення по АДРЕСА_4 , яким мають право користуватися і інші відповідачі як члени її сім`ї.

На підставі викладеного, статей 29, 383, 405 Цивільного кодексу України, статей109, 150 Житлового кодексу України, статей 3, 6, 160 Сімейного кодексу України, статей 2, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статей 11, 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись статтями 270, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з житлового будинку АДРЕСА_1 здіснити в належне на праві власності ОСОБА_3 житлове приміщення по АДРЕСА_4 .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда