Справа № 495/5351/18
№ провадження 2/495/791/2019
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
21 лютого 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Бучка І.В.,
справа № 495/5351/18,
за участю учасників справи:
від позивача особисто позивач ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заданої внаслідок ДТП,
представник позивача ОСОБА_3 на підставі ордеру серії ОД № 227892,
Позивач ОСОБА_1, звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, заданої внаслідок ДТП, у відповідності до ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1188 ЦК України просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь 5 157,52 грн. матеріальної шкоди, 100000 грн. моральної шкоди та судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2017 року о 06-30 годині по вул. Кишинівська в с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д/з ВН 2725 ЕО, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду в попутному напрямку.
Винний у вчиненні ДТП ОСОБА_2 з місця пригоди зник.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля марки ВАЗ ОСОБА_4 та він отримали тілесні ушкодження.
Він, з місця ДТП на кареті швидкої допомоги був доставлений до Білгород-Дністровської центральної районної лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з помірно вираженим гіпертензіонно-лікворним, цефалічним і астеническим синдромами, забій мяких тканин, грудної клітини, лівого плеча, стегна та поперекової області.
11.06.2017 проведено огляд місця ДТП, отримані пояснення свідків та потерпілих.
Згідно висновку судово-медичної експертизи у нього виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Згідно довідки з КУ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», 11.06.2017 року в приймальне відділення за медичною допомогою звернувся ОСОБА_4, з діагнозом: підвивих правої ключиці.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, судово-медичний експерт утримався від вставлення травми правого плечового суглоба і степені тяжкості тілесних ушкоджень та вважав за можливе вирішення вказаних питань шляхом проведення комісійної судово-медичної експертизи.
Однак, 16.11.2017 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про те, що від визнання його потерпілим він відмовляється та просить закрити кримінальне провадження у звязку з тим, що він отримав травму правого плечового суглоба не під час ДТП від 11.06.2017 року, а на побутовій основі в своєму будинку.
У звязку з вказаним обставинами, постановою старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 було закрито кримінальне провадження.
19.12.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.. 124 КУпП та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.
Внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2, йому була завдана майнова шкода, а саме: 5157 грн. 52 коп, які є витратами, понесеними на купівлю ліків, що підтверджується відповідним чеками.
В силу положень ст. ст. 22, 1166, 1188 ЦК України зазначена майнова шкода підлягає стягненню з відповідача.
Внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 йому була завдана моральна шкода, яка виражається у фізичному болю та стражданнях, які були завдані під час ДТП, у душевних стражданнях, завданих у звязку із пошкодженням автомобіля.
Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого все почало викликати дратування, що у свою чергу призвело до розладу сімейних стосунків.
Крім того, на вихідних він із сімєю мав можливість виїжджати на природу та відпочинок від тяжкого робочого тижня, однак після ДТП така змога зникла.
На тривалий час йому та його близьким довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності в пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких взагалі відмовитись, що призвело до проблем з роботою.
З урахуванням вказаних обставин, він оцінює розмір пережитої ним моральної шкоди у 100 000 грн.
Тож, враховуючи усе вищевикладене він і звернувся до суду за захистом своїх прав.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши в якості свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що дійсно 11.06.2017 року о 06-30 годині по вул. Кишинівська в с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д/з ВН 2725 ЕО, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду в попутному напрямку.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля марки ВАЗ ОСОБА_4 та водій ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження.
11.06.2017 року в ході огляду місця ДТП та в ході огляду місця події вилучений автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», д/з ВН 2725 ЕО та автомобіль НОМЕР_1.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2017 року по справі № 495/4391/17 накладено арешт на заборону відчуження на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», д/з ВН 2725 ЕО та автомобіль НОМЕР_1. /л.с.13-14/.
21.11.2017 року старшим слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. /л.с.15/.
Так, у вказаній вище постанові зазначено, що по кримінальному провадженню були призначені судові-медичні експертизи на наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 та ОСОБА_1
Згідно висновку судово-медичної експертизи №187 від 26.06.2017 року у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоровя.
Відповідно до довідки з КУ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», 11.06.2017 року в приймальне відділення за медичною допомогою також звернувся ОСОБА_4, з діагнозом: підвивих правої ключиці. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 224 від 21.07.2017 року, судово-медичний експерт утримався від вставлення травми правого плечового суглоба і степені тяжкості тілесних ушкоджень та вважає за можливе вирішення вказаних питань шляхом проведення комісійної судово-медичної експертизи.
Однак, 16.11.2017 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про те, що від визнання його потерпілим він відмовляється та просить закрити кримінальне провадження у звязку з тим, що він отримав травму правого плечового суглоба не під час ДТП від 11.06.2017 року, а на побутовій основі в своєму будинку.
16.11.2017 року, відразу після надходження вказаної заяви, ОСОБА_4 був допитаний в якості свідка та в ході допиту пояснив, що від комісійної судово-медичної експертизи відмовляється, оскільки травму в області правого плечового суглобу він отримав 10.06.2017 року за місцем мешкання в побуті, та вказана травма не повязана з ДТП, яка мала 11.06.2017 року.
Від визнання його потерпілим, а також від участі в подальших слідчих діях він відмовляється, просить закрити кримінальне провадження, претензій ні до кого немає.
Враховуючи вищевикладене, старшим слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 було зроблено висновок про відсутність у вказаній події складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України та закрито кримінальне провадження.
У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Задля повного та всебічного розгляду справи в судове засідання, що відбулось 06.02.019 року було викликано свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили факт дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11.06.2017 року з вини ОСОБА_2
Також вказали на стан здоровя, у якому перебував ОСОБА_1 після моменту вчинення ДТП, що дійсно був жахливим, його довелось витягувати з автомобіля, в результаті чого було викликано карету швидкої допомоги та відправлено останнього до лікарні.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3486/408 неврологічного відділення Білгород-Дністровської районної лікарні, ОСОБА_1 потрапив до лікарні 11.06.2017 року та перебував на стаціонарному лікуванні до 20.06.2017 року включно.
Йому було вставлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з помірно вираженим гіпертензіонно-лікворним, цефалічним та астенічним синдромами. Забій мяких тканин, грудної клітини, лівого плеча, стегна та поперекової області. /л.с.11/.
Проте, він поніс матеріальні витрати на лікування, що виявилось в необхідності придбання ліків, загальні витрати склали у розмірі 5157,52 грн., що підтверджує відповідними чеками. /л.с.18-21/
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов'язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Згідно з роз'ясненнями наведеними у п.19 постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, якщо в потерпілого у зв'язку з ушкодженням здоров'я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону N 1105-XIV.
Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється, підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 455 ЦК України.
При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що: розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.
Таким чином, враховуючи встановлену в судовому засіданні вину заподіювача шкоди ОСОБА_2, досліджений причинно-наслідковий зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками, наявність ушкодження здоровя позивача ОСОБА_1, здійсненням дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, прийнявши до уваги витрати на придбання ліків, суд приходить до висновку, що вказані матеріальні збитки позивача мають бути відшкодовані відповідачем, а отже позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 5 157,52 грн. є обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.
Позивач у своєму позові також зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було заподіяна моральна шкода, яка виражається у фізичному болю та стражданнях, які були завдані під час ДТП, у душевних стражданнях, завданих у звязку із пошкодженням автомобіля. Крім того, на вихідних він із сімєю мав можливість виїжджати на природу та відпочинок від тяжкого робочого тижня, однак після ДТП йому довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності в пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких взагалі відмовитись.
Позивач оцінює розмір пережитої ним моральної шкоди у 100 000 грн.
Стаття 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.
Як розяснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Окрім того, не можна залишити і поза увагою психічне хвилювання ОСОБА_1, що він поніс внаслідок ушкодження його майна.
З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1, визначивши розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, то його стягнення підлягає з відповідача у розмірі 704,80 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заданої внаслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, матеріальну шкоду, спричинену витратами на придбання ліків у розмірі 5157,52 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КМ 558426, РНОКПП: НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ 859104.

СУДДЯ: