ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/384/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Даниленко В.В., при секретарі Пасько І.В., розглянувши в спрощеному провадженні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТРЕІ-УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» про стягнення заборгованості за листом непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за листом непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що перебуваючи у відпусці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, 21.01.2014року звернулась до відповідача з інформуванням про другу вагітність та надала завірену копію листа непрацездатності від 12.12.2013року, серія АГА №974874, однак відповіді надано не було, не оформили відомість на виплату лікарняних згідно ст. 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а також не оформили наказ про відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про відпустки» після народження дитини 14.02.2014 р. Даний наказ необхідно було надати до УПСЗН Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації для призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. №1751.

Написані листи на юридичну адресу ТОВ «ТРЕІ- Укравтоматизація», а також власнику у Німеччину для мирного врегулювання питання результатів не дали.

Таким чином, оскільки дані суми не виплачені позивачці до цього часу, вважає, що діями відповідача грубо порушуються вимоги чинного законодавства та її особисті права, а тому вона звернулася до суду за захистом своїх інтересів.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12.11.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2012року ОСОБА_1 прийняли на посаду інженера 1 категорії відділу проектування до ТОВ «ТРЕІ-Укравтоматизація» в порядку переведення з ТОВ «ТРЕІ-Карпати».

11.08.2012року ОСОБА_1 була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про відпустки».

12.12.2013року ОСОБА_1 було надано листок непрацездатності серія АГА №974874 у зв`язку з другою вагітністю та пологами з 12.12.2013 р. по 16.04.2014 (а.с.8)

Станом на 12.12.2013 р. ТОВ «ТРЕІ-Укравтоматизація» вже не вело господарську діяльність.

Попередньо керівництво ТОВ «ТРЕІ-Укравтоматизація» не надало повної інформації вирішення питання стосовно переведення чи звільнення ОСОБА_1 , а також майбутніх виплат, не оформили відомість на виплату лікарняних згідно ст. 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а також не оформили наказ про відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про відпустки» після народження дитини 14.02.2014 р.

Відповідно до п.3 ч.І ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІУ (далі - ЗУ від 23.09.1999 №1105-ХІV) загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування» - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Згідно зі ч.2,5 ст.15 ЗУ від 23.09.1999 №1105-ХІУ роботодавець зобов`язаний: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; вести облік коштів соціального страхування і своєчасно надавати Фонду встановлену звітність щодо цих коштів; під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем даних надавати посадовим особам Фонду необхідні документи та пояснення з питань, що виникають під час перевірки; подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про: розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), кількість нещасних випадків і професійних захворювань на підприємстві за минулий календарний рік; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами в порядку, встановленому правлінням Фонду; інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві; безоплатно створювати всі необхідні умови для роботи на підприємстві представників Фонду; повідомляти працівникам підприємства про адреси та номери телефонів Фонду, а також лікувально-профілактичних закладів та лікарів, які за угодами з Фондом обслуговують підприємство; подавати звітність до Фонду у строки, в порядку та за формою, що встановлені правлінням Фонду; повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Стаття 18 ЗУ від 23.09.1999 № 1105-ХІУ передбачає, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.19 ЗУ від 23.09.1999 № 1105-ХІУ застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Пункт 2 Частини 1 статті 20 ЗУ від 23.09.1999 № 1105-ХІУ за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по вагітності та пологах.

Відповідно до ст.25 ЗУ від 23.09.1999 № 1105-ХІУ допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів

до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Допомога по вагітності та пологах виплачується застрахованій особі, яка усиновила дитину протягом двох місяців з дня її народження, зазначеного у свідоцтві про народження, за період з дня усиновлення і до закінчення 56 календарних днів (70 календарних днів у разі одночасного усиновлення двох і більше дітей, 90 календарних днів - для жінок, віднесених до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

У разі надання застрахованій особі відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами у період її тимчасової непрацездатності листок непрацездатності по тимчасовій непрацездатності закривається і з дня настання цієї відпустки видається інший листок непрацездатності.

У разі надання застрахованій особі відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами у період простою підприємства, установи, організації не з вини застрахованої особи, щорічної (основної чи додаткової) відпустки, відпустки без збереження заробітної плати, додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, творчої відпустки допомога по вагітності та пологах надається з дня виникнення права на відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами.

За період відпустки у зв 'язку з вагітністю та пологами, що збігається з відпусткою для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога по вагітності та пологах виплачується незалежно від допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Стаття 26 ЗУ від 23.09.1999 №1105-ХІУ допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу.

Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду, та не може бути меншою за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Роботодавець несе відповідальність за: порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду; шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог.

Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІУ, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «ТРЕІ-УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» про стягнення заборгованості за листом непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами - задовольнити.

Стягнути з ТОВ «ТРЕІ-УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» на користь ОСОБА_1 допомогу у зв`язку з вагітністю та пологам, за листом непрацездатності від 12.12.2013, Серія АГА № 974874.

Стягнути з ТОВ «ТРЕІ-УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» на користь держави судовий збір в сумі 704,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: