Справа № 536/308/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1 та її представника за довіреністю ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за угодою адвоката

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 18 травня 2015 року вона уклала Договір позики, який був посвідчений 18 травня 2015 року Приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за номером 964. Згідно умов вказаного Договору вона передала відповідачам грошові кошти в сумі 77 000 грн., що еквівалентно 3500 доларів США, а відповідачі їх отримали.

З урахуванням Договору від 19 серпня 2015 року №1 про внесення змін до Договору позики, Договору від 16 листопада 2015 року №2 про внесення змін до Договору позики та Договору від 22 червня 2016 року про внесення змін до Договору позики вона передала відповідачам грошові кошти в сумі 296 400 грн., що є еквівалентом 12 000 доларів США, які отримали відповідачі та зобовязувались повернути згідно пункту 2 Договору позики з урахуванням змін від 19.08.2015 року, 16.11.2015 року та 22.06.2016 року не пізніше 18 жовтня 2016 року.

Проте відповідачі не виконують свої зобовязання, та у визначений договором строк не повернули їй суму позики.

Вважає, що, оскільки відповідачі прострочили виконання зобовязань по поверненню їй суми позики, то, крім процентів за користування грошовими коштами, повинні сплатити пеню та інфляційні збитки в сумах згідно доданих розрахунків.

Просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь заборгованість за Договором позики посвідченого 18 травня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за номером 964 станом на 26 лютого 2018 року складає 482 681 грн.65 коп., з яких: загальна сума неповернутої позики 296 400 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування грошовими коштами 17 787 грн.17 коп., заборгованість по сплаті пені 79 508 грн.28 коп., загальна сума інфляційних збитків 88 986, 20 грн. і судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її уповноважений представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві.

Представник відповідачів за угодою адвокат ОСОБА_5 позов визнав частково і пояснив, що відповідачі визнають позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за отриманою позикою по договору позики в розмірі 296 400 грн., заперечують проти нарахованих процентів за користування позикою в розмірі 3% річних на суму 17787,17 грн., та інфляційних витрат на суму 88986,20 грн., що здійснені з використанням помилкових відомостей про строки та суми заборгованості. В частині стягнення неустойки (пені) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму 79 508, 28 грн. просив суд відмовити, оскільки стягнення пені не передбачене договором позики.

Заслухавши пояснення позивача та уповноважених представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами 1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 18 травня 2015 року сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 уклали Договір позики, який був посвідчений Приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №964. Відповідно до пункту 1 вказаного Договору позивач передав у власність, а відповідачі прийняли грошові кошти в сумі 77 000 грн., що є еквівалентом 3500 доларів США, повернення яких зобовязувались здійснювати таким чином: щомісяця до 18 числа поточного місяця починаючи з червня 2015 року в сумі не менше ніж 3850 грн., що є еквівалентом 175 доларів США. Згідно до п.2 вказаного Договору відповідачі зобовязувались повернути грошові кошти в повній сумі в строк до 18 листопада 2015 року.

19 серпня 2015 року сторони уклали Договір про внесення змін №1 до Договору позики посвідченого 18.05.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р.№964. Відповідно до пункту 1 вказаного Договору позивач передав у власність, а відповідачі прийняли грошові кошти в сумі 121 000 грн., що є еквівалентом 5500 доларів США, повернення яких зобовязувались здійснювати таким чином: щомісяця до 18 числа поточного місяця починаючи з червня 2015 року в сумі не менше ніж 3850 грн., що є еквівалентом 175 доларів США. Згідно до п.2 вказаного Договору відповідачі зобовязувались повернути грошові кошти в повній сумі в строк до 18 листопада 2015 року.

16 листопада 2015 року сторони уклали Договір про внесення змін №2 до Договору позики посвідченого 18.05.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р.№964. Відповідно до пункту 1 вказаного Договору позивач передав у власність, а відповідачі прийняли грошові кошти в сумі 288 000 грн., що є еквівалентом 12 000 доларів США, повернення яких зобовязувались здійснювати таким чином: щомісяця до 18 числа поточного місяця починаючи з грудня 2015 року в сумі не менше ніж 23040 грн., що є еквівалентом 960 доларів США. Згідно до п.2 вказаного Договору відповідачі зобовязувались повернути грошові кошти в повній сумі в строк до 18 травня 2016 року.

22 червня 2016 року сторони уклали Договір про внесення змін до Договору позики посвідченого 18.05.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р.№964, відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 якого домовились викласти п.1 Договору позики в такій редакції, що позивач передав у власність, а відповідачі прийняли грошові кошти в сумі 296 400 грн., що є еквівалентом 12 000 доларів США, повернення яких зобовязувались здійснювати таким чином: щомісяця до 18 числа поточного місяця починаючи з липня 2016 року в сумі не менше ніж 23 712 грн., що є еквівалентом 960 доларів США. Згідно до п.2 вказаного Договору відповідачі зобовязувались повернути грошові кошти в повній сумі в строк до 18 жовтня 2016 року.

Позивач свої зобовязання виконала та передала кошти, а відповідачі свої зобовязання не виконали і кошти в визначений у договорі строк не повернули.

Відповідно до ст.ст.1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до положень ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд встановив, що форма укладення договору позики сторонами дотримана нотаріальна, якою визначені умови позики.

Факт передачі ОСОБА_1 для ОСОБА_3 і ОСОБА_4 коштів, а саме позики в сумі 296 400 грн. визнано відповідачами.

Відповідно до ст.ст.509,526,530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимоги цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, за договором позики підлягають стягненню з відповідачів кошти в сумі 482 681 грн.65 коп., з яких 296 400 грн. сума позики, заборгованість по сплаті процентів за користування грошовими коштами 17 787 грн.17 коп., заборгованість по сплаті пені 79 508 грн.28 коп., інфляційні збитки в сумі 88 986 грн.20 коп.

Суд перевірив та вважає правильним розрахунок 3% річних, процентів та інфляційних збитків , який надав позивач.

Відповідачі та їх представник не спростували нараховані вказані вище суми коштів.

Згідно зі ст. 543 ЦК України, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо, тому необхідно борг з відповідачів стягнути солідарно.

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, і тому їх задовольняє.

Оскільки позов задоволено, то необхідно на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4 826 грн.81 коп., що підтверджено документально.

Керуючись ст.ст.13,81,141,259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 18 травня 2015 року, Договором про внесення змін №1 від 19 серпня 2015 року до договору позики від 18 травня 2015 року, Договором про внесення змін №2 від 16 листопада 2015 року до договору позики від 18 травня 2015 року, Договором про внесення змін від 22 червня 2015 року до договору позики від 18 травня 2015 року по сплаті позики в сумі 296 400 грн., по процентам в сумі 17 787 грн. 17 коп., по пені в сумі 79 508 грн.28 коп., інфляційні збитки в сумі 88 986 грн. 20 коп., а всього 482 681 (чотириста вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят одна) гривень 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 413 (дві тисячі чотириста тринадцять) гривень 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 413 (дві тисячі чотириста тринадцять) гривень 41 коп.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 січня 2019 року.

СуддяОСОБА_7