Справа № 703/1317/16-ц
6/703/15/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

при секретарі Литвин Г.Т.

з участю державного виконавця Решетняк Д.М.

представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши в залі суду в м. Сміла подання головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,-

встановив:

Головний державний виконавець звернувся до суду із вищезазначеним поданням мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні в Смілянському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження №56449351 з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області №703/1317/16ц 2/703/880/16 від 19 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 12764 гривні 50 копійок заборгованості. На момент звернення до суду з даним поданням боржник рішення суду не виконав в звязку з чим державним виконавцем розпочато примусове виконання виконавчого документу. 31 травня та 21 червня 2018 року державним виконавцем здійснювалися виходи за адресою боржника, які останнім були проігноровані. У звязку з наявними обставинами та з метою своєчасного виконання рішення суду головний державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав, посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_3 умисно ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього рішенням суду та свідомо перешкоджає його виконанню, просив встановити йому тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Представник заінтересованої особи просив подання задовольнити та обмежити ОСОБА_3 право виїзду за межі України.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення, представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 травня 2018 року за виконавчим листом №703/1317/16ц 2/703/880/16 відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 12764 гривні 50 копійок заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з відповіді № від 30 травня 2018 року Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями інформація стосовно ОСОБА_3 - відсутня (а.с. 58).

Згідно відповіді № від 30 травня 2018 року Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб інформація стосовно ОСОБА_3 відсутня (а.с. 61).

Відповідно до відповіді № від 7 червня 2018 року Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформацію стосовно ОСОБА_3 не знайдено (а.с. 59).

Відповідно до відповіді № від 7 червня 2018 року Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсію інформацію стосовно ОСОБА_3 не знайдено (а.с. 60).

З актів від 31 травня 2018 року та 21 червня 2018 року державного виконавця вбачається що останнім, при примусовому виконанні виконавчого листа №703/1317/16ц від 19 липня 2016 року, здійснено вихід до квартири АДРЕСА_1, проте двері ніхто не відчинив (а.с. 62).

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404 - VII державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням про стягнення періодичних платежів.

За змістом п. 3 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків.

Згідно з Узагальненням судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 1 січня 2017 року на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 № 3857-XII право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; такі обмеження можуть встановлюватися судом шляхом тимчасового затримання або вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон, та п. 8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

За переконанням суду обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3 за кордон, державний виконавець не надав доказів того, що боржник взагалі має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно бажає та має реальну можливість виїхати за межі України. Крім того, з оглянутих матеріалів справи не вбачається, що боржник на момент звернення державного виконавця до суду із заявою про обмеження у праві виїзду за кордон, був ознайомленим із постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, одержував виклики останнього про необхідність явки до державного виконавця, що в свою чергу не доводить факту свідомого ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань.

Слід також зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов'язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404 - VII, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, п. 8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 260, 441 ЦПК України, Узагальненням судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 1 січня 2017 року, -

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 днів з дня її проголошення , особами, які не були присутніми під час судового розгляду справи протягом 15 днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: Опалинська О.П.