ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2018 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному майні подружжя, визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2014 року по справі №200/14579/13ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному майні подружжя, визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності та стягнення грошової компенсації.

Заява мотивована тим, що передумовою подання позову ОСОБА_2 стало його надумане уявлення про недійсність заповіту батька сторін ОСОБА_3, складеного 13.02.1985 року за реєстрованим №4-292 на користь ОСОБА_1 Підставою задоволення позову ОСОБА_2 та прийняття судом несправедливого рішення став неоднозначний (неправомірний) висновок почеркознавчої експертизи Дніпропетровського науково дослідного інституту судових експертиз №1819-08 з фототаблицею від 31.10.2008 року по цивільній справі №2-992/08, відповідно якого: «Підписи від імені ОСОБА_3 в графах «Підпис» в заповітах за реєстровим №2-793 та №2-292 та підпис в графі «Розписка про одержання оформленого документу» в реєстрі №2 реєстрації нотаріальних дій Сьомої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори за 1985 р. під номером нотаріальної дії №2-793 від 13.02.1985 р. ймовірно виконані не ОСОБА_3, а іншою особою». Тобто, мало місце не встановлення обставин належності/або не належності підпису у вищезазначених заповітах заповідачу ОСОБА_3 (померлого у 1988 році), на що суд не звернув належної уваги при прийняті рішення, за котрим було визнано законний заповіт не дійсним.

Істотними обставинами для подачі даної заяви суду до закінчення граничного строку, встановленого ст.362 ЦПК України, з метою не пропуску останнього та з метою скасування завідомо помилкового, неправомірного, несправедливого рішення, є наявність рішень (ухвал) Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 2017 року про наявність факту (обставин) не встановлення у висновку експертом Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз МЮУ №1819-08 від 31.10.2008 не належності у заповітах Сьомої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори за 1985 р. під номером нотаріальної дії №2-793 від 13.02.1985 р. підпису заповідачу ОСОБА_3 та встановлення факту (обставин) у висновках необхідності (правомірності) проведення повторного експертного дослідження вищезазначених заповітів, наявність обставини із здійснення Харківським НДІСЕ імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса МЮУ почеркознавчого дослідження за заявою (зверненням) його адвоката від 01.06.2017, діючого в його інтересах як потерпілого ОСОБА_1 по кримінальному провадженню №0002401 (та з метою надання оригіналу висновку Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська по справі №200/14579/13ц), із встановлення належності підпису заповідачу ОСОБА_3 (померлого у 1988 році) у заповітах Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори №2-793 та №2-292 від 13.02.1985, отриманих у Сьомої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори на підставі наданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська тимчасового доступу до оригіналів документів, а також отриманого з матеріалів об'єднаної зі справою №200/14579/13ц, справи №2-992/08 висновку Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз МЮУ X® 1819-08 з фототаблицею від 31.10.2008, а також на підставі наданих оригіналів документів із зразками підпису померлого заповідача ОСОБА_3, які були в наявності у нього. Таким чином, на думку заявника мають місце суттєві обставин, котрі можуть вплинути на юридичну оцінку обставин справи, мають істотне значення для правильного (справедливого) вирішення справи, що не може бути залишено судом поза увагою, відповідно ст. ст. 21, 24 Конституції України, ст. 6 Конвенції Урядів держав - членів Ради Європи «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року по справі №200/14579/13ц - відмовлено.

Ухвала суду мотивовано тим, що оскільки відповідачем не наведено нововиявлених обставин, що можуть бути підставами для перегляду рішення від 13.01.2014 року, усі доводи зводяться до переоцінки доказів, що містяться в матеріалах справи, на підставі набутих пізніше та після подання заяви, а також з порушенням встановленого порядку, оскільки фактично заінтересованою у розгляді справи особою відповідача через представника - адвоката ОСОБА_5 отримано у безконтрольне володіння оригінал об'єкта дослідження - оспорюваний заповіт та оригінал невизнаного відповідачем висновку ДНДІСЕ №1819-08 від 31.10.2008 року, відтак, виконання експертного почеркознавчого дослідження вказаного заповіту, на замовлення знову ж таки, представника відповідача, викликає обґрунтований сумнів в достовірності такого доказу, в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами належить відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні позову позивачу у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час ухвалення рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року існували обставини дійсності заповіту ОСОБА_3 померлого у 1988 році, про дійсність яких стало відомо після ухвалення судового рішення по справі лише у 2017 році.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, встановлено факт належності домоволодіння АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_6; визнано недійсним заповіт, складений 13 лютого 1985 року від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1, посвідчений Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 4-292; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Сьомою Дніпропетровською Державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 04 жовтня 2001 року за реєстровим № 3-4419; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини домоволодіння в розмірі 48255,50 грн. та Ѕ частину вартості земельної ділянки в розмірі 775200 грн., розташованих за адресою: АДРЕСА_1, а всього 823455,50 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат. Додатковим рішенням від 11.04.2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.08.2014 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2014 року залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.09.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження.

Постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 року відмовлено ОСОБА_1 в перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.09.2014 року.

Судами було встановлено, що 13 лютого 1985 року від імені батька ОСОБА_3 на відповідача ОСОБА_1 було складено заповіт. В січні 2009 року за заявою позивача за фактом підробки заповіту слідчими органами було порушено кримінальну справу. Висновками проведеної експертизи № 1819-08 від 31 жовтня 2008 року встановлено, що в реєстрі №2 за 1985 рік для реєстрації нотаріальних дій сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори під №2-292 від 13 лютого 1985 року записана інша нотаріальна дія та відносно іншої особи. Встановлено, що номери №2, які зазначено в примірниках заповіту ОСОБА_3, в реєстрі відсутні. Підписи від імені ОСОБА_3 в графі «підпис» в заповітах за реєстровим №№2-793 та 2-292 та підпис в графі «розписка про одержання оформленого документу» в реєстрі №2 реєстрації нотаріальних дій сьомої Дніпропетровскої державної нотаріальної контори за 1985 рік під номером нотаріальні дії №2-793 від 13 лютого 1985 року ймовірно виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

На підставі вказаної невідповідності, суд дійшов до висновку про недійсність заповіту та виданого на його підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування.

Відповідачем ОСОБА_1 в свою чергу не визнається правдивість висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1819-08 від 31 жовтня 2008 року.

Подаючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в серпні 2017 року, відповідач долучив в якості доказів: копію витягу з ЄРДР №0002401 від 08.06.2015 року, відповідно якої кримінальне провадження закрито 13.10.2016 року, досудове розслідування здійснювалось за фактом заволодіння майном ОСОБА_7 невстановленою особою, з невстановленим розміром шкоди; копії заповіту від 13.02.1985 року та висновку №1819-08 від 31.10.2008 року; копію ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2017 року, якою ОСОБА_5, як захиснику ОСОБА_1, в кримінальному провадженні №0002401 надано тимчасовий доступ з можливістю вилучення до оригіналу листа та поштового конверту ОСОБА_3 та оригіналу висновку почеркознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1819-08 від 31 жовтня 2008 року, що містяться в матеріалах цивільної справи №2-992/08; копію ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2017 року, якою адвокату ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0002401 надано тимчасовий доступ до оригіналів документів, що знаходяться у володінні Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для проведення почеркознавчої експертизи, а саме: оригіналів заповітів за реєстровим №2-793 від 13.02.1985 р. та №2-292 від 13.02. 1985 р., які знаходяться у спадковій справі №777/2001; копію листа адвоката ОСОБА_5 від 01.06.2017 року на адресу Директора Харківського НДІ судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса, про проведення на його замовлення почеркознавчої експертизи на предмет автентичності підписів ОСОБА_3 в заповітах за реєстровим №2-793 від 13.02.1985 р. та №2-292 від 13.02.1985 року; копію клопотання експерта Харківського НДІ судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса від 14.06.2017 року про надання додаткових матеріалів для проведення експертного дослідження; копію листа адвоката ОСОБА_5 від 04.08.2017 року про долучення оригіналів висновку почеркознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз№1819-08 від 31 жовтня 2008 року, листа та поштового конверту ОСОБА_3, акту відводу земельної ділянки від 19.05.1952 р., відповіді КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 20.07.2017 року; копію паспорту відповідача.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0002401 була скасовано прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури та досудове розслідування триває, і здійснюється СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, проте письмових доказів на підтвердження вказаних обставин він не надав, як і не надано доказів визнання відповідача потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Лише 05.03.2018 року адвокатом ОСОБА_5 долучено до матеріалів справи висновок почеркознавчого дослідження №9495/21869, виконаний на його замовлення Харківським НДІ судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса 10.11.2017 року. Так, експерти вказаної установи дійшли висновку, що підписи від імені ОСОБА_3 у двох примірниках заповітів від 13.02.1985 р. за реєстраційними №№2-793, 2-292, розташовані на зворотних боках документів у графі підпис виконанні без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів ОСОБА_3.

Як вбачається з тексту ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2017 року, досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002401 здійснюється за ч.1 ст.190 КК України (шахрайство), хоча в обґрунтування звернення до суду з клопотанням адвокат ОСОБА_5 зазначив, що злочин полягає у складенні неправомірного висновку почеркознавчої експертизи №1819-08 від 31.10.2008 року, що призвело до винесення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 13.01.2014 року по справі №200/14579/13 та нібито заволодіння майном ОСОБА_1 на суму 823 455,50 грн. (саме цю суму було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 рішенням суду від 13.01.2014 року, однак рішення суду не було виконано відповідачем ОСОБА_1 згідно наданих у судовому засіданні пояснень, у виконавчому провадженні боржник ухиляється від виконання рішення, на виклики державного виконавця не з'являється).

Відповідачем не надано доказів виконання рішення суду від 13.01.2014 року або доказів пред'явлення підозри у кримінальному провадженні, кваліфікованому за відповідною статтею КК України, судовому експерту ДНДІСЕ, яким було виконано висновок почеркознавчої експертизи №1819-08 від 31.10.2008 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, районний суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки відповідачем не наведено нововиявлених обставин, що можуть бути підставами для перегляду рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3,4 постанови від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" роз'яснив, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 423 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30 березня 2012 року №4 роз'яснено, що при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК (яка діяла на момент звернення до суду із заявою) підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362,364 ЦПК (які діяли на момент звернення до суду із заявою).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки на час ухвалення рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року існували обставини дійсності заповіту ОСОБА_3 померлого у 1988 році, про дійсність яких стало відомо після ухвалення судового рішення по справі лише у 2017 році, колегія суддів вважає необґрунтованими, в зв'язку з тим, що апелянтом не наведено обставин, що можуть бути підставою для перегляду рішення, а усі доводи зводяться до переоцінки доказів, що містяться в матеріалах справи, в той час як висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції прийняв до уваги вищенаведені роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами немає, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і правильність висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права. За таких обставин ухвалу суду першої інстанцій слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 04 лютого 2019 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко