15 травня 2019 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді Гордійчук І.О.,
секретар судового засідання Михайленко О.С.,
за участі позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -
Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
В судове засідання представник відповідача не з"явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки представник відповідача суд не повідомив, відзив не подав і сторони не заперечують проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача та його представника, представника третьої особи.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав та мотивів, які в ньому наведені.
Представник позивача ОСОБА_2 . вимоги свого довірителя підтримала, просила позов задовольнити, заперечувала повністю проти задоволення вимоги представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, щодо стягнення витрат на правову допомогу, з підстав та мотивів наведених у заяві позивача від 07.05.2019 року.
Представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позову повністю, з підстав та мотивів, які наведені у письмових заявах по суті справи. Підтримала заяву довірительки про стягнення судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.
Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Позивач ОСОБА_1 вказав, що він неодноразово в рахунок сплати аліментів перераховував на користь ОСОБА_4 кошти на загальну суму 8954,78 грн., однак ним помилково не вказано, що призначенням платежу є сплата аліментів. Вказані обставини підтвердив приєднаними до матеріалів справи копіями чеків про перерахування коштів від 04.09.2017 року - на суму 1200 грн., від 26.10.2017 року - на суму 1300 грн., від 13.12.2017 року - на суму 1600 грн., від 17.01.2018 року - на суму 1600 грн., від 18.02.2018 року - на суму 1634,78 грн., від 18.03.2018 року - на суму 1620 грн.
А тому, посилаючись на ч.2 ст.197 СК України, просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 8954,78 грн.
Згідно ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як визначено у ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Однак, позивачем не доведено наявності підстав для звільнення його від сплати аліментів, передбачених ст.197 СК України (тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення), а тому позов до задоволення з цих підстав не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Рівненського міського ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, однак із фактичних обставин справи убачається спір про розмір заборгованості по сплаті аліментів, що нарахована державним виконавцем.
Згідно ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Як вбачається з п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.
Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.
Разом з тим, здійснюючи оцінку поданих позивачем доказів сплати аліментів на користь ОСОБА_4 - чеків про перерахування коштів від 04.09.2017 року - на суму 1200 грн., від 26.10.2017 року - на суму 1300 грн., від 13.12.2017 року - на суму 1600 грн., від 17.01.2018 року - на суму 1600 грн., від 18.02.2018 року - на суму 1634,78 грн., від 18.03.2018 року - на суму 1620 грн., суд не вважає їх належними, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування, оскільки в них відсутні відомості, що призначенням платежу є сплата аліментів, а отримувачем ОСОБА_4 . Інших доказів на підтвердження факту перерахування коштів згідно вищевказаних платіжних документів в рахунок сплати ним аліментів суду не надано.
З огляду на викладене, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.
Представником третьої особи - адвокатом Тихончук Л.Х., до суду подано заяву про судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, відповідно до поданої заяви просить врахувати заявлену суму судових витрат на правову допомогу, яку просить стягнути на користь ОСОБА_4 , в розмірі 3000 грн.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що представником третьої особи визначено розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
12.03.2019 року між адвокатським бюро «Лесі Тихончук» та ОСОБА_8 укладено договір про надання правової допомоги.
Вказаним договором про надання правничої допомоги сторонами визначено порядок і строки надання правової допомоги. Строк надання послуг починається з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами договору та закінчується через рік після його укладення.
Згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги 038 від 12.03.2019 року, сторони домовилися, що розмір плати (гонорару) за надання правої допомоги, яка обумовлена договором складає загальну вартість - 3000 грн., що складається з 12.03.2019 року консультації, правове дослідження, вивчення матеріалів справи (2 год. по 200 грн. на суму 1000 грн.), ознайомлення з матеріалами справи в Рівненському міському суді ( 1 год. на суму 500 грн.), представництво інтересів у суді по справи ( 1 день судового засідання на суму 1500 грн. )
Відповідно до долученої до матеріалів справи квитанцій до прибуткового касового ордера №038 встановлено, що адвокатським бюро Лесі Тихончук 12.03.2019 року прийнято від ОСОБА_4 3000 грн.
Проаналізувавши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката та обсяг наданих адвокатом Тихончук Л.Х. юридичних послуг у даній справі, суд вважає, що розмір витрат третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в сумі 3000 грн. на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд приймає до уваги, що дана справа є малозначною, також враховує кількість та тривалість судових засідань в яких приймала участь представник третьої особи. Відповідно суд вважає, що розмір судових витрат слід зменшити і стягнути з позивача на користь третьої особи витрати на правничу допомогу в розмірі 900 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача
Оскільки суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то судові витрати понесені позивачем покладаються на нього та поверненню не підлягають.
Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
У позові ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 900 (дев"ятсот) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Третя особа: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 16.05.2019 року.
Суддя І.О.Гордійчук