КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 2-261/10

номер провадження: 22-ц/824/4349/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Кашперської Т.Ц., Мережко М.В.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року у складі судді Васильченка О.В., у справі за завою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що відповідно до виконавчого листа № 2-2681/10, виданого 24 травня 2013 року Подільським районним судом міста Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» борг за спожиту електричну енергію у розмірі 1 938 грн 97 коп., судовий збір у розмірі 51 грн 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн 00 коп. На виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» 13 листопада 2017 року загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Згідно з п.2.3 статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені ч.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії». Відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго».

З урахування наведеного, заявник просив замінити стягувача - ПАТ «Київенерго» на його правонаступника - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у виконавчому листі № 2-2681/10, виданого 24 травня 2013 року Подільським районним судом міста Києва.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року у задоволенні заяви ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме: право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Вказує, що суду першої інстанції було надано достатньо доказів правонаступництва ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» прав та обов`язків ПАТ «Київенерго» в частині, що стосується прав та вимоги до боржника ОСОБА_1 Також зазначає, що, відмовляючи у задоволенні заяви ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції позбавив заявника правана справедливий суд, складовою якого обов`язковість виконання судових рішень.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні заявиПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів того, що Подільським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист на виконання заочного рішення цього ж суду від 18 червня 2010 року у справі № 2-2681/10 за позовом ПАТ «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 червня 2010 року позов ПАТ «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнутоз ОСОБА_1 на корить ПАТ «Київенерго» борг за спожиту електричну енергію у розмірі 1 938 грн 97 коп., судовий збір у розмірі 51 грн 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн 00 коп. (а.с.14).

Вказане заочне рішення суду набрало законної сили 29 червня 2010 року.

Встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019, який набув чинності 11 червня 2017 року, загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» 13 листопада 2017 року прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».

Згідно із пунктом 2.3 статуту ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» дане товариство є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині переданих йому майна, прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів, виданих та встановлених для ПАТ «Київенерго».

На підтвердження переходу права вимоги від ПАТ «Київенерго» до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» заявником надано витяг з підсумкового (завершального) розподільчого балансу та витяг з акта приймання-передачі судових рішень (судових наказів, виконавчих документів тощо) про стягнення заборгованості (де ПАТ «Київенерго» є стягувачем), підписаних ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (а.с.9-10).

Також відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» (а.с. 5-8).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, ч.5 ст.442 ЦПК України передбачено, що положення статті 442 ЦК України (заміна сторони виконавчого провадження) застосуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Тобто, вказана норма закону має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

До того ж, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заявиПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі з тих підстав, що заявником не надано доказів видачі Подільським районним судом міста Києва виконавчого листа на виконання заочного рішення цього ж суду від 18 червня 2010 року, оскільки вказані вище обставини свідчать про те, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» отримало від попереднього кредитора ПАТ «Київенерго» всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Крім того, при апеляційному розгляді справи встановлено, що на виконання заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 червня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Київенерго» боргу за спожиту електричну енергію, 24 травня 2013 року Подільським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-2681/10, копія якого додана заявником до апеляційної скарги (а.с.32).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі.

Суд першої інстанції на вказані вище вимоги закону належної уваги не звернув, наведених вище обставин не з`ясував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявиПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявиПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про заміну стягувача у виконавчому листі задовольнити.

Замінити стягувача - публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» у виконавчому листі № 2-2681/10, виданого 24 травня 2013 року Подільським районним судом міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді