АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/181/19Головуючий по 1 інстанції - Скляренко В.М.
Категорія: 50 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3;

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.11.2018 року, ухвалене під головуванням судді Скляренко В.М. у залі Придніпровського районного суду м. Черкаси20.11. 2018 року № 335 о 12 год. 45 хв., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - :

в с т а н о в и в :

01.08.2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог посилається, що з 05.08.1999 року по 15.09.2004 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 507 від 15.09.2004 року.

В шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є повнолітнім на даний час.

Позивач вказувала, що на даний час їх син продовжує навчатись у Золотоніському коледжі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, форма навчання денна, куди він вступив у 2016 році н базі 9 класів, із датою закінчення 30 червня 2020 року. Позивач посилається, що за таких обставин син не має змоги влаштуватися на роботу в даний час, щоб самостійно отримувати заробіток. Сама вона розлучена, має на утриманні ще одну дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, працює в ПП «ІРІДА» на посаді бухгалтера, тому не в змозі сама утримувати неповнолітню дочку та сина, який продовжує навчання. Батько дитини, відповідач ОСОБА_4 сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повнолітня, а саме до 20.06.2018 року на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2004 року. Позивач вказує, що батько дитини працює в Управлінні Служби безпеки України, матеріально забезпечений, тому має змогу утримувати їх сина і після досягнення ним повноліття, оскільки син продовжує навчання, на період навчання.

У зв`язку з вищевикладеним, просить стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в Золотоніському коледжі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, у розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.06.2018 року і до закінчення сином навчання або до досягнення ним 23-річного віку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.08.2018 року і до закінчення сином навчання в Золотоніському коледжі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржила рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суд, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, тому оскаржуване рішення підлягає зміні. ОСОБА_3 звертає увагу на той факт, що судом було помилково враховані аргументи та надані відповідачем докази на їх обґрунтування , що він має на утриманні неповнолітнього сина, непрацюючу дружину та сина дружини від першого шлюбу, якому він оплачує навчання згідно договору за рахунок коштів відповідача. Тому вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи та прийняття оскаржуваного судового рішення невірно визначив та врахував наявність на утриманні у відповідача дружини ОСОБА_6, яка на час розгляду справи не працювала, але є працездатною, оскільки не підтверджено доказами її непрацездатність. Скаржник посилається, що судом не вірно визначено розмір доходів відповідача, оскільки довідка про доходи відображає нараховане та отримане ним грошове забезпечення, без врахування, що відповідач отримує компенсацію із державного бюджету зі сплати прибуткового податку, який також має бути врахованим . Також ОСОБА_3 не погоджується з висновками суду, який врахував наявність на утриманні відповідача повнолітнього сина дружини, який продовжує навчання та кошти оплачуються згідно умов договору відповідачем, що вона вважає суперечить вимогам чинного законодавства. Тому вважає, що суд безпідставно надав перевагу правам пасинка над правами рідного сина відповідача. ОСОБА_3 не згодна, що аліменти у розмірі 1/ 6 частини, що становитиме 2400-2600 грн. є достатніми утримання сина у зв'язку із продовженням ним навчання з врахуванням доходів відповідача.

ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2018 рок змінити у частині визначення розміру аліментів, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/ 4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.08.2018 року і до закінчення сином навчання в Золотоніському коледжі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, але не більше ніж до досягнення ним 23 - річного віку.

22 січня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 від відповідача ОСОБА_4 У відзиві відповідач вказує, що вважає апеляційну скаргу такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, а є надуманою , так як рішення прийнято згідно до вимог чинного законодавства, судом вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що позивач працює бухгалтером та отримує зарплату у розмірі 3723 грн., після утримання 2997 грн. Тому судом враховано матеріальний стан обох батьків, які мають можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. Суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення вимог позивача у розмірі 1/ 6 частини, оскільки не вбачає підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у більшому розмірі, оскільки сторонами не надано доказів, які б підтверджували майновий стан відповідача, що дозволяв би стягувати аліменти у більшому розмірі. Скаржник невірно керується нормами чинного законодавства, що регулюють розмір аліментів для неповнолітніх осіб, та неправильно їх трактує для визначення розміру аліментів, оскільки для повнолітніх осіб застосовуються інші норми законодавства. Також до відзиву відповідач надає довідку про відсутність заборгованості по сплаті аліментів на користь позивача станом на 14.01.2019 року.

ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін у судове засідання.

Згідно до вимог ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії

Згідно вимог ст.128 ЦПК України вбачається, що суд лише повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, а не викликає до судового засідання, якщо їх явка є не обов'язковою.

На підставі викладеного, розгляд даної справи проводиться судом апеляційної інстанції за загальним правилом, встановленим чинним процесуальним законом України з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, але без виклику до судового засідання, оскільки їх явка є не обов'язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог, посилаючись на наявні в матеріалах справи докази, надані сторонами, прийнявши до уваги матеріальний стан обох сторін, розмір заробітної плати відповідача та наявність на його утриманні непрацюючої дружини, неповнолітнього сина, витрати, які несе відповідач на своє утримання, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання саме у розмірі 1/ 6 частини з доходів відповідача, оскільки суд вважав що аліменти у сумі 2400- 2600 гривень є достатніми для утримання сина, який продовжує навчання на денному відділенні коледжу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вважає висновки суду такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками повнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 11.07.2000 року, актовий запис № 553 (а. с. 6).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час навчається на третьому курсі Золотоніського коледжу ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, форма навчання денна. Дата закінчення навчання 30.06.2020 року, що вбачається із даних довідки Золотоніського коледжу ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету від 31.07.2018 року № 127 (а.с.7).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, судом першої інстанції визначено відповідно до вимог закону, що обов'язок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покладається на обох батьків, а не лише на одного із них.

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину, які продовжують навчання, є можливість надання ними дітям матеріальної допомоги, якої дитина потребує у зв'язку із навчанням.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та лікування хронічних захворювань, проходження санаторно-курортного лікування, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, також витрати на сплату комунальних платежів та придбання продуктів харчування та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_3 на даний час розлучена, працює в ПП «ІРІДА» на посаді бухгалтера та отримує заробітну плату у розмірі 3723 грн. (після утримань - 2997 грн.)

Відповідач ОСОБА_4 є працездатним, працює в Управлінні Служби безпеки України, та має можливість і згоден утримувати сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період його навчання в Золотоніському коледжі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_4 добровільно подав заяву про стягнення з нього аліментів, які на підставі його рапорту з 01.08.2018 року стягуються на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 16,5% після досягнення ним повнолітня, а саме в серпні 2018 року утримано аліменти у розмірі 2411 грн. 28 коп., в вересні 2018 року - в розмірі 2647 грн. 47 коп., що підверджується даними довідки Управління СБУ України в Черкаській області від 19.09.2018 року № 21/884 (а. с. 36, 37).

Судом першої інстанції також послався, що відповідач ОСОБА_4 крім витрат на утримання неповнолітньої дитини, дружини, яка не працює, має нести і витрати на сплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, одягу, на виконання своїх договірних зобов`язань, тому задовольнив позов частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/ 6 частини, а не 1/4 частини доходів, оскільки врахував обставини справи, та що син вже є повнолітнім і саме у зв'язку із продовженням навчання потребує матеріальної допомоги.

За таких обставин, враховуючи вище викладені норми права, обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог так і в їх заперечення, взявши до уваги розмір заробітної плати відповідача, наявність на його утриманні непрацюючої дружини та неповнолітнього сина, врахувавши вимоги 199 СК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного, обгрунтованого та вмотивованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.08.2018 року і до закінчення сином навчання в Золотоніському коледжі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Апеляційний суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не вірно визначив та врахував наявність на утриманні у відповідача дружини ОСОБА_6, яка є безробітною на даний час, оскільки даний факт підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_6, яка наявна в матеріалах справи, в якій чітко зазначено, що 25.06.2018 року ОСОБА_6 звільнена з роботи за угодою сторін. Таким чином, судом першої інстанції достовірно було встановлено, що на утриманні у відповідача перебуває безробітна дружина ОСОБА_6.

Не підлягають задоволенню та не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо того, що судом першої інстанції не правильно визначено розмір доходів відповідача ОСОБА_4, оскільки дані доводи спростовуються належними, достовірними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи, а позивачем не підтверджено інший розмір доходів, крім довідки про заробітну плату по місцю роботи.

Інші доводи апеляційної скарги, наведені в апеляційній скарзі не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, так як скаржник невірно трактує визначення розміру аліментів щодо утримання повнолітніх дітей, який не є таким же, як розмір стягнення на утримання неповнолітніх дітей.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3., оскільки доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм дана належна оцінка судом, а особою, яка подає апеляційну скаргу висновки суду не спростовуються , тому відсутні підстави для зміни рішення суду та задоволення вимог апеляційної скарги про стягнення аліментів у більшому розмірі 1/ 4 частини, як просить скаржник.

Виходячи з вищевикладеного, не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.11.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Василенко Л.І.

Карпенко О.В.