Номер провадження: 2/225/11/2019
Єдиний унікальний номер: 225/4887/17
ухвала

22 лютого 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Скиба М.М.,

за участі:

секретаря судового засідання Солодкої Є.В.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського міського суду Донецької області перебуває зазначена цивільна справа.

На електронну адресу суду 22.02.2019 надійшла заява представника позивача ОСОБА_4 про відвід головуючого судді, датована 21.02.2019 року. В якості підстав для відводу представник позивача послався на те, що головуючий суддя навмисно у попередньому судовому засіданні не вирішив питання щодо підсудності справи, долучив до матеріалів справи документи, які не посвідчені належним чином, направив запит про встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача в управління соціального захисту Донеччини замість Дніпропетровської області, а також посилався на документи, що не долучені до матеріалів справи. Зазначене викликає в нього сумніви в об'єктивності та неупередженості судді.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У заяві про відвід просив її розгляунти у його відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів представника позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Сумнівів у неупередженості головуючого судді в нього не виникало. Вважав за можливе розглянути заяву у відсутність представника позивача.

Відповідач підтримав позицію свого представника.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши наявні матеріали справи в відповідних межах суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом пятим частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Аналізуючи доводи заяви про відвід суд вважає, що міркування заявника про існування підстав, які викликають у нього сумніви в об'єктивності та неупередженості судді є його суб'єктивною думкою, що пов'язано з зацікавленістю в вирішені справи на свою користь.

В той же час суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Європейський Суд з прав людини через свою практику визначив концептуальні підходи до тлумачення ст.6 Конвенції, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Неупередженість як вимога до суду означає, що суд, який розглядає справу, повинен бути безстороннім субєктивно, тобто не повинен мати будь-якої особистої заінтересованості та упередженості. Судді мають бути вільні від особистих симпатій, уподобань, прихильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які б свідчили про протилежне. Тобто при розгляді справи існує презумпція неупередженості суддів.

Заявлені відводи суддям, згідно з тлумаченням Європейського Суду, мають бути ретельно перевірені й за наслідками перевірки прийнято відповідне рішення.

Суд також повинен бути безстороннім обєктивно, тобто має бути достатньо гарантій, що виключають будь-які законні сумніви стосовно цього. Судді повинні ухвалювати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомочного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, хоч би з чийого боку та з яких мотивів воно б здійснювалося.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються закону.

Згідно із положеннями ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Таким чином, вбачається упереджене ставлення з боку представника позивача до головуючого у справі судді, а також певний тиск з його боку на суддю з метою вирішення дійсної справи на свою користь.

Європейський суд з прав людини застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанжело проти Італії» від 7 серпня 1996 poку, «Хаусчілдт проти Данії» від 24 травня 1989 року, «Веттстейн проти Швейцарії» від 21 грудня 2000 року).

В судовому засіданні під час свого виступу представник відповідача зазначив, що кожен пункт заяви про відвід можна розцінювати як "звинувачення" головуючого та він готовий "захищати" головуючого по кожному пункту.

Процесуальним законодавством не передбачено можливості вчинення дій, щодо захисту або обвинувачення головуючого в судовому засіданні під час розгляду цивільної справи.

З огляду на наведене, такі висловлювання представника відповідача на адресу суду, висловлені в судовому засіданні, можуть викликати сумніви у неупередженості суду або породити думку про наявність позапроцесуальних відносин.

З метою уникнення подальших сумнівів особи, якою заявлено відвід, в неупередженості головуючого у справі судді, на підставі системного аналізу викладених вище положень законодавства та практики Європейського Суду, суд вважає, що заяву про відвід необхідно задовольнити, а справу належить передати до канцелярії суду для визначення за принципом вірогідності іншого судді для її розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.36, 40, 41 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заявлений представником позивача - ОСОБА_4 відвід головуючому судді Скиба М.М. задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя передати до канцелярії суду для виконання вимог, визначених статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: