АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/229/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 310020000 Шипович В.В. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

розглянувши в м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2018 року (ухвалене в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Шиповича В.В. 23 листопада 2018 року о 14:45 год.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,:

в с т а н о в и в :

29 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що вона, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Шлюб між її батьками розірвано 22.07.2015, з листопада 2014 року відповідач проживає окремо від неї, та не спілкується з нею.

З 26.03.2016 по 30.06.2018 за рішенням суду від 13.04.2016 по справі №711/2880/16-ц з відповідача було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно.

27.06.2018 року вона закінчила 4 курс денної форми навчання факультету навчально-наукового інституту природничих наук Черкаського національного університету ім. Б.Хмельницького та з 01.09.2018 є студенткою денної форми навчання (перший курс магістратури) цього ж факультету. Навчання триватиме по 31.12.2019.

Стипендії, яку вона отримуватиме по місцю навчання, їй не вистачить, оскільки вона набагато менша прожиткового мінімуму. Інших доходів вона не має. Вона бажає навчатись, але одна мати, з якою вона проживає, не в змозі надавати їй необхідну фінансову допомогу, оскільки має хронічні хвороби, неодноразово лікувалася в лікарні та стоїть на обліку в Черкаському онкодиспансері з 1998 року.

Вважає, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки офіційно працевлаштований.

Неодноразово змінюючи позовні вимоги, остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 19 227,35 грн., накласти на відповідача штраф у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 74,5 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн.

23.11.2018 представник позивача ОСОБА_4 подала заяву про залишення позовних вимог ОСОБА_3 в частині вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів та штрафу без розгляду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_7, як представника ОСОБА_3, задоволено. Залишено позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, стягнення штрафу без розгляду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01.09.2018 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання у Навчально-науковому інституті природничих наук Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького, але не більше як до 31.12.2019.

Рішення суду в межах суми стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 (одна тисяча) грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 дійсно потребує матеріальної допомоги батьків, а відповідач ОСОБА_5 є працездатним, офіційно працевлаштований, тому він може надавати матеріальну допомогу своїй доньці ОСОБА_3, однак встановив аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, а не в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, як це було встановлено попереднім рішенням суду від 13.04.2016 по справі №711/2880/16-ц, оскільки змінились істотні обставини, які впливають на розмір аліментів.

В апеляційній скарзі, поданій 09 січня 2019 року, представник ОСОБА_3- адвокат ОСОБА_4, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, просила рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2018 року змінити в частині розміру стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно на 1/4 частини заробітку щомісячно починаючи з 01.09.2018 і до закінчення ОСОБА_3 навчання у Навчально-науковому інституті природничих наук Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького.

Збільшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які стягнуті рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2018 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на 1 500 грн., з урахуванням роботи адвоката в суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 навчається на 5 курсі університету, ніяких доходів не має, навчається добре, але стипендію не отримує, оскільки її середній бал нижче рейтингового. ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров'я, має ряд вроджених захворювань, які з часом лише прогресують, що підтверджується останніми обстеженнями від 10.12.2018 та 27.12.2018, тому на даний час не може працевлаштуватися.

Вказувала на те, що відповідачем не було надано суду доказів перенесеного ним у квітні 2018 року інфаркту, наслідки якого потребують дорогого вартісного лікування.

На її думку, суд незрозуміло на підставі яких доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 отримує більшу заробітну плату ніж ОСОБА_5, оскільки за результатами порівняння довідок про доходи за період 01.09.2017 по 30.11.2018, ОСОБА_5 отримує більшу заробітну плату ніж ОСОБА_9

28 січня 2019 року ОСОБА_5 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення ч. 2 ст. 200 СК України щодо визначення розміру аліментів.

Зазначає, що суд правильно врахував, що мати позивача є працездатною, не має нікого на утриманні, має постійну роботу, її стабільна заробітна плата майже така сама, як і його, і є значно вищою за мінімальну.

При цьому, вважає, що суд врахував стан здоров'я, як ОСОБА_9, так і його, а також його сімейний стан та вірно прийшов до висновку, що він з ОСОБА_9 повинні порівну приймати участь у наданні допомоги їхній спільній дочці ОСОБА_3

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала ОСОБА_10 Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Рішення суду оскаржене в частині визначеного судом розміру стягнутих аліментів.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16.09.1999, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 є батьками ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 29).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 22.07.2015, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 розірвано 22.07.2015 і після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище йому ОСОБА_11, а їй ОСОБА_6 (а.с. 7).

ОСОБА_3 є студенткою І курсу денної форми навчання, за державним замовленням Навчально-наукового інституту природничих наук Черкаського національного університету ім. Богдана Хмельницького з 01.09.2018 по 31.12.2019, що підтверджено довідкою Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького від 16.08.2018 № 1682 (а.с. 83).

28.09.2018 Директором ННІ природничих наук Гаврилюком М.Н затверджено Індивідуальний план навчання ОСОБА_3 (а.с. 108-111).

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 працює тренером-викладачем в Комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі Черкаської міської ради, що підтверджено довідкою про доходи, виданою Департаментом освіти та гуманітарної політики ЧМР. Розмір нарахованої йому за вересень - жовтень 2018 року заробітної плати склав 11 103,60 грн. (а.с. 93).

До апеляційної скарги були додані копії довідок про доходи ОСОБА_5 за 2017 та 2018 роки, з яких вбачається, що дохід ОСОБА_5 за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року становив 90 495 грн. (а.с. 136-137).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.04.2016 у справі №711/2880/16-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 23.03.2016 і до закінчення нею навчання у Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького, тобто до 30.06.2018 (а.с. 23-25).

Згідно постанови старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 15.11.2018 закінчено виконавче провадження №54810788 з виконання виконавчого листа №711/2880/16-ц виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів. Як підстава для завершення виконавчого провадження зазначено закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення та відсутність заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 91-92).

Згідно довідки про доходи, виданої Позашкільним навчальним закладом «Багатопрофільний молодіжний центр» ЧМР від 20.11.2018 №355, ОСОБА_6 працює керівником гуртка та за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року їй нарахований дохід в сумі 75 715,84 грн. (а.с. 86).

При цьому, з довідки про доходи, виданої Позашкільним навчальним закладом «Багатопрофільний молодіжний центр» ЧМР від 11.12.2018 №367 вбачається, що розмір нарахованої ОСОБА_9 за вересень - жовтень 2018 року заробітної плати склав 13 673,3 грн. (а.с.135).

З викладеного вбачається, що до вересня 2018 року у ОСОБА_5 дохід був більшим ніж дохід матері позивача ОСОБА_9, по 30.06.2018 з нього стягувались аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача. Проте, станом на час подачі позову, матеріальний стан відповідача погіршився і згідно даних вищевказаних довідок, розмір доходів ОСОБА_9 в період вересень - жовтень 2018 року навіть трохи більший ніж у ОСОБА_5, що було враховано судом першої інстанції.

Щодо посилань представника скаржника на те, що ОСОБА_5 у квітні 2018 року повністю відпрацював педагогічне навантаження, тому ввів суд в оману щодо свого стану здоров'я, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не стверджував, що у квітні 2018 року він перебував саме на стаціонарному лікуванні, а згідно довідки сімейного лікаря Черкаської міської поліклініки №2 від 31.10.2018 ОСОБА_5 поставлений діагноз ІХС, стенокардія, після інфарктний (2018 рік, квітень) та атеросклеротичний стан, непрацездатність з 31.10.2018 по 02.11.2018 (а.с. 106).

З витягу з історії хвороби №19392 вбачається, що ОСОБА_5 з 09.11.2018 по 15.11.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні ІІІ міської лікарні м. Черкаси з діагнозом: стенокардія, атеросклеротичним та постінфарктним кардіосклерозом, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, стадія 3, ризик 3 (а.с. 95).

У зв'язку із лікуванням ОСОБА_5 затратив кошти на придбання ліків на загальну суму 2516,76 грн., що підтверджується квитанціями від 02.11.2018 № , від 08.11.2018 № 0110, від 09.11.2018 № , №0017 та №, від 10.11.2018 № 0011 та № 284, від 13.11.2018, від 14.11.2018 №3187 та товарним чеком №8 від 02.11.2018 (а.с. 96-105).

З довідки від 31.10.2018 та викладеної історії хвороби вбачається, що ОСОБА_5 переніс інфаркт у квітні 2018 року та потребує, у зв'язку з цим, періодичного лікування.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що актуальних даних про стан здоров'я матері позивачем суду не надано, оскільки дані медичних обстежень за 1999, 2003, 2013, 2015 роки не можуть бути визнані актуальними у 2018 році (а.с. 71-74).

Щодо стану здоров'я ОСОБА_3, то станом на час розгляду справи, суду першої інстанції були надані дані медичних обстежень за 2004, 2011, 2016 роки, які вірно були визнані не актуальними у 2018 році (а.с. 36-38).

До апеляційної скарги ОСОБА_3 були додані консультації лікаря невролога та кардіолога від 10.12.2018, консультативний висновок офтальмолога від 27.12.2018 (а.с. 126-128).

Надані консультації та консультативний висновок не містить даних про те, що ОСОБА_3 протипоказано працювати чи навчатись, крім того, кардіологом було рекомендовано дотримуватись режиму праці та відпочинку.

Згідно копії диплому НОМЕР_5 від 27 червня 2018 року ОСОБА_3 закінчила у 2018 році Черкаський національний університет імені Богдана Хмельницького та здобула ступінь вищої освіти бакалавр, що дає можливість працевлаштуватися (а.с. 10).

Відповідно до довідок Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького № 600 та №599 від 21.11.2018 року ОСОБА_3 за період з листопада 2017 року по жовтень 2018 року стипендію не отримувала у зв'язку з тим, що її середній бал нижче рейтингового (а.с. 84, 85).

Таким чином, при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції вірно враховано істотні обставини, які впливають на його визначення, а саме можливість ОСОБА_3 отримувати стипендію, чим значно покращити свій матеріальний стан та зняти частину фінансового навантаження зі своїх батьків, влаштуватися на роботу, можливість ОСОБА_9, матері позивача, допомагати дочці, матеріальний стан відповідача та стан його здоров'я.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при визначенні розміру аліментів не врахував матеріальне становище відповідача, позивача та її матері, не перевірив їх стан здоров'я є безпідставними, оскільки саме ці обставини і враховані судом, на підставі яких суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача на відміну від 1/4 частини, яку просила стягнути позивач.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко