У Х В А Л А

"05" липня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/10669/19

провадження № 2з/755/22/19

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про забезпечення позову, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви відповідно до статті 152 ЦПК України, в якій заявник просить суд забезпечити майбутній позов шляхом: накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0605 га для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; накладення арешту на будинок, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ; накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ОСОБА_2

Заяву мотивовано тим, що за заявник має намір звернутися до суду за захистом своїх прав і законних інтересів із позовом до суду шляхом стягнення з позичальника ОСОБА_2 заборгованості за Договором позики від 18.03.2016 року, яка становить 5 540 000,00 грн., та заявник вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пп.1 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, згідно Постанови Верхового Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 752/6255/18, матеріали справи мають містити докази щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, вивчивши подані матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування заходів забезпечення позову, заявлених заявником, до подачі позову до суду, оскільки заявником не мотивовано необхідність застосування заявлених заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне боржнику за договірним зобов`язанням майно саме до пред`явлення позову, тобто не зазначено, у чому полягає необхідність забезпечення позову до відкриття провадження у справі та у чому полягає ризик невиконання можливого рішення суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про забезпечення позову, є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про забезпечення позову, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05 липня 2019 року.

Суддя: В.І. Галаган