Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 757/75802/17

провадження № 61-3545св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфір Олег Миколайович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна,

заявник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року в складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Іванової І. В., Сержанюка А. С.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову в порядку частини другої статті 149 ЦПК України.

Заява мотивована тим, що їй на підставі договору дарування від 10 вересня

2013 року належать на праві приватної власності нежилі приміщення з АДРЕСА_4 Номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2430210. Зазначені приміщення використовувались нею, як перукарня. Проте, 01 грудня 2017 року, до даного приміщення зайшли невідомі особи, які представились представниками колекторської компанії, змусили її та клієнтів перукарні вийти з приміщення та винесли все майно на вулицю, змінили замки та сигналізацію.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення нею позову до державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

Замфір О. М., приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л. Г. про визнання дій незаконними, скасування рішень про реєстрацію права власності та скасування записів про державну реєстрацію права власності шляхом заборони всім державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на внесення змін до відомостей про нерухоме майно, а саме: нежитловий будинок (приміщення), загальною площею 43,2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), у тому числі дій, спрямованих на зміну власника даного майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року заяву задоволено.

Заборонено всім державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на внесення змін до відомостей про нерухоме майно, а саме: нежитловий будинок (приміщення), загальною площею 43,2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), у тому числі дій, спрямованих на зміну власника даного майна.

Приймаючи ухвалу суду, суд першої інстанції, виходив з того, що невжиття указаних заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду, ОСОБА_2 , 19 вересня 2018 року, звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою у якій одночасно заявляв клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, апеляційний суд, виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони всім державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на внесення змін до відомостей про нерухоме майно буде порушувати права ОСОБА_2 , а тому таке вжиття заходів забезпечення позову є неприпустимим і таким, що порушує законні права та інтереси власника майна на час розгляду справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2019 рокуОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційна скарга подана з порушенням, встановленого статтею 354 ЦПК України, строку, проте не вирішуючи питання щодо його поновлення, ухвалою апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_2 було відкрито. Також, посилалась на те, що її всупереч частини першої статті 321 ЦК України протиправно позбавлено права користування та володіння своїм майном, у зв`язку із чим невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Скасування забезпечення позову призведе до того, що спірне приміщення буде постійно перепродуватися від одних осіб до інших, створюючи постійну необхідність їй оскарження нових реєстраційних записів та доведення права власності, а тому заявник вважала, що оскаржувана постанова не відповідає засадам законності і обґрунтованості, постановлена з порушенням норм процесуального права та є помилковою.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що судове рішення є законним і обґрунтованим.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалась на те, що на підставі договору дарування

від 10 вересня 2013 року вона є власником нежилих приміщень з АДРЕСА_4

Обставини, покладені заявником в основу обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову підтверджувала доказами долученими до заяви, зокрема договором дарування нежилого приміщення від 10 вересня 2013 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1579, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9169676, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106917668 станом на 10 грудня 2017 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 листопада 2017 року

№ .

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Апеляційний суд, приймаючи до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , виходив з того, що нежитлове приміщення, загальною площею 43,2 кв. АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) належить ОСОБА_2 на праві власності, а тому вжиття заходів забезпечення позову буде порушувати його права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежилих приміщень з АДРЕСА_4 , на підставі договору дарування від 10 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Похитайло О. О. Право власності зареєстровано 10 вересня 2013 року.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є власником нежитлового будинку (приміщення), загальною площею 43,2 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі іпотечного договору від 04 червня

2008 року; договору про відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О. М. за реєстровим номером 2383. Право власності зареєстровано 24 листопада

2017 року.

Також вбачається, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л. Г., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитловий будинок (приміщення), загальною площею

43,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви за її позовом до державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфір О. М., приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л. Г. про визнання дій незаконними, скасування рішень про реєстрацію права власності та скасування записів про державну реєстрацію права власності, апеляційний суд, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неналежним чином дослідив надані докази у їх сукупності та не перевірив належним чином чи не буде незастосування вжиття заходів забезпечення позову порушувати права ОСОБА_1 , враховуючи те, що спірне нежитлове приміщення зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 10 вересня 2013 року.

Разом з тим, апеляційним судом порушено норми процесуального права при відкритті апеляційного провадження, зокрема не вирішено питання про поновлення процесуального строку щодо подання ОСОБА_2 апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 352 ЦПК України визначено, що учасник справи, а такожособи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

За правилами частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

19 вересня 2018 року адвокат ОСОБА_2 - Остапенко П. В., звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою у якій одночасно заявляв клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Отже, апеляційним судом при постановленні 16 жовтня 2018 року ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі питання про поновлення строку, встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України не вирішувалося (а. с. 57). Разом з тим, апеляційним судом розглянуто спір по суті та ухвалено нове рішення у справі.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Наведене свідчить про порушення апеляційним судом вимог статті 354 при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи те, що апеляційним судом розглянуто в апеляційному порядку питання про забезпечення позову по суті та ухвалено у справі нове рішення без попереднього вирішення питання про поновлення пропущеного заявником строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, яка набрала законної сили, чим порушено вимоги процесуального законодавства України, принцип правової визначеності та права позивача у справі на справедливий судовий розгляд за пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З цих підстав оспорюване в касаційному порядку рішення апеляційного суду вважати законним і обґрунтованим не можна.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу - передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. П. Курило