Ухвала

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 2-5420/11

провадження № 61-8963ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення у цивільній справі № 2-5420/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ? ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення у цивільній справі № 2-5420/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2011 року, з урахуванням ухвали Київського районного суду міста Одеси від 31 липня 2012 року про виправлення описки, задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошові кошти в розмірі 1 722 016,51 грн (або 215 981,00 дол США), що складає борг за кредитним договором від 02 червня 2008 року, та судові витрати в розмірі по 910,00 грн з кожного відповідача.

На виконання вказаного рішення судом видано виконавчі листи, які згодом були пред`явлені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до державної виконавчої служби для примусового виконання.

Виконавчий лист про стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_1 було відправлено для виконання до Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ - за місцем реєстрації боржника. В період з 18 листопада 2013 року по 21 березня 2014 року на виконанні Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ перебували виконавчі листи за № 2-5420/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів в розмірі

1 722 091,51 грн та 910,00 грн.

21 березня 2014 року державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ прийнято постанову про закінчення виконавчих проваджень та направлено виконавчі документи до ВДВС Здолбунівського РУЮ для подальшого виконання у відповідності до положень пункту 10 статті 49

ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій), оскільки боржник ОСОБА_1 знятий з реєстраційного обліку за попередньою адресою та оформив реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час поштового направлення з Суворовського ВДВС міста Одеси до ВДВС Здолбунівського РУЮ виконавчі листи були втрачені. Постанову Суворовського ВДВС про закриття виконавчого провадження щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 та направлення виконавчих листів до Здолбунівського ВДВС стягувач не отримував, відповідні відомості про втрату виконавчих документів отримав тільки в 2017 році.

Заява розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25 січня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення у цивільній справі № 2-5420/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оскаржило її в апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 25 січня 2018 року скасовано.

Прийнято постанову, якою заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання задоволено. Видано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дублікати виконавчих листів № 2-5420/11 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 722 016,51 грн і в сумі 910,00 грн на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Поновлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 2-5420/11 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна».

26 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року та залишити в силі ухвалу Київського районного суду від 25 січня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неповно встановлено обставини справи, невірно надано їм правову оцінку, допущено припущення та безпідставно поновлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строк для апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції та строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ОСОБА_1 посилається на те, що суд апеляційної інстанції в односторонньому порядку змінив формулювання змісту судового рішення, оскільки зазначив про видачу дублікатів виконавчих листів лише щодо ОСОБА_1 , що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 як боржника.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року в частині щодо вимог про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання необхідно відмовити з таких підстав.

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Однією із основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пунктів 1,2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвали судів першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання оскарженню у касаційному порядку не підлягає. Не може бути предметом перегляду у касаційному порядку і постанова апеляційного суду, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року в частині вимог про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі в цій частині необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року про видачу дублікатів виконавчих листів слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у листі начальника Здолбунівського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 11 грудня 2017 року № 16260 зазначено, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), 09 квітня 2014 року від Першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції надійшло два виконавчих документа про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна», а саме: виконавчий лист № 2-5420/11 від 15 серпня

2012 року Київського районного суду в сумі 1 722 091,41 грн та виконавчий лист № 2-5420/11 від 15 серпня 2012 року Київського районного суду в сумі 910,00 грн.

09 квітня 2014 року державним виконавцем винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (інші обставини), у зв`язку із відсутністю належним чином оформлених документів щодо перевірки майнового стану за місцем проживання боржника та оригінали виконавчих документів повернуто до Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ.

Станом на 11 грудня 2017 року у Здолбунівському РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області відсутні на виконанні виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Стаття 129-1Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що оригінали виконавчих листів були втрачені в процесі їх пересилання з одного відділу державної виконавчої служби до іншого, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення заяви стягувача.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції необґрунтовано поновлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строк для апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції є безпідставними, оскільки ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 лютого

2019 року визнано причини пропуску строку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду міста Одеси від

25 січня 2018 року поважними.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваної постанови апеляційного суду та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскаржувана постанова апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням норм процесуального права, правильне застосування норм права є очевидним, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись пунктами 1, 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення у цивільній справі № 2-5420/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська