Дата документу 22.02.2019 Справа № 554/1449/19
Провадження № 6/554/112/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Гаврись В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава подання начальника Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення до житла,

в с т а н о в и в:

Начальник Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТ УЮ в Полтавській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у Шевченківському ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області перебуває виконавче провадження № 51544015 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3097/10, виданого 17.11.2011 Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості у сумі 48 199, 44 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 385 860, 62 грн., судового збору у сумі 1700 грн. та витрат на ІТЗ у сумі 120 грн., а всього 387 680, 62 грн.

В ході примусового виконання було встановлено , що боржнику належить квартира за адресою АДРЕСА_2.

Представник Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Сторони виконавчого провадження не викликалися відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини справи.

Відповідно до виконавчого листа № № 2-3097 виданого на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту у розмірі 48 199, 44 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 385 860, 62 грн., судового збору у сумі 1700 грн. та витрат на ІТЗ у сумі 120 грн., а всього 387 680, 62 грн.(а.с.6).

14.07.2016 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа ВП № 51544015 (а.с.9).

Постановою державного виконавця ВП № 51544015 від 14.07.2016 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.10).

З відповіді ПФУ України № НОМЕР_1 від 14.02.2019 вбачається, що інформація про ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 відсутня (а.с.31-32).

З відповіді ДФС України № НОМЕР_3 від 17.01.2019 вбачається, що доходи ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 відсутні (а.с.8).

Постановою державного виконавця від 05.05.2018 накладено арешт на кошти боржника (а.с.34).

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_2 (а.с.60-65).

Із відповіді на запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.66).

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець 17.01.2019 та 04.02..2019 здійснював вихід за адресою АДРЕСА_2 з метою перевірки майнового стану, однак двері ніхто не відчиняв. В дверях залишено вимогу з обов»язковою явкою до державного виконавця (а.с.57-58).

Таким чином, державним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені ЗУ « Про виконавче провадження» з метою виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24.11.2019 (а.с.36-37), а тому останньому необхідно здійснити примусове входження до квартири ОСОБА_2

Статтею 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно дост. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майна.

Подання містить докази того, що боржник повідомлявся про відкриття виконавчого провадження належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення (а.с.50-54, 69-70), на час виходу державного виконавця 09.01.2019 та 23.01.2019 двері квартири ніхто не відчиняв, встановлено, що боржник за вказаною адресою не зареєстрована (а.с.33), проживає за іншою адресою.

Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов'язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце в даному випадку.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання наяальника Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області про примусове проникнення до житла боржника, оскільки державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.258-260,261,439 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання начальника Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення до житла - задовольнити .

Надати дозвіл на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, для проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого провадження № 51544015.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Л.І.Савченко