КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2051/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, до якої приєдналося Міністерство охорони здоров`я України, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва, від 06 листопада 2018 року у складі судді Новака Р.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до Міністерства охорони здоров`я України та Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Міністерства охорони здоров`я України (надалі - МОЗ України) та Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця (надалі - НМУ ім. О.О. Богомольця) про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони МОЗ України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О.Богомольця; заборони МОЗ України вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця; заборони МОЗ України проводити конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця.

В обґрунтування заяви зазначено, що існує реальна загроза того, що відповідач у зв`язку із достроковим припиненням повноважень ОСОБА_2 як ректора НМУ ім. О.О. Богомольця оголосить конкурс на заміщення посади ректора ОСОБА_3 , в результаті чого зможе укласти контракт із іншою особою, що призведе до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, предметом якої є, зокрема, поновлення ОСОБА_2 на посаді ректора НМУ.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі НМУ ім. О.О. Богомольця, до якої приєдналося МОЗ України, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу районного суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та є втручанням у внутрішню діяльність НМУ ім. О.О. Богомольця, обмежують повноваження та права Міністерства охорони здоров`я України зі здійсненням управління НМУ ім. О.О. Богомольця.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги стосуються оскарження наказів МОЗ України по звільненню позивача та поновлення роботі, і жодним чином не стосуються проведення конкурсу на заміщення посади ректора НМУ ім. Богомольця.

В заяві про приєднання до апеляційної скарги МОЗ України також зазначає, що приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції невірно застосував положення норм Закону України «Про вищу освіту», яким прямо встановлений обов`язок на вчинення відповідних дій, а також втрутився у діяльність МОЗ України, як органу державної влади і органу управління закладом вищої освіти.

Окрім цього, зазначено, що вжиті районним судом заходи забезпечення позову тотожні вже прийнятим у справі № 757/18790/18-ц, що в свою чергу, вказує на відсутність визначених положеннями ч. 2 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів, вислухавши представників НМУ ім. О.О. Богомольця та МОЗ України, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та її представників, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву, районний суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, а також ефективний захист та поновлення оспорюваних прав позивача, при цьому зазначаючи, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлювальної шкоди відповідачу чи третім особам.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Частиною другою цієї статті визначена можливість суду застосувати кілька видів забезпечення позову.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина шоста статті 153 ЦПК України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частина сьома статті 153 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом установлено, що Міністерство охорони здоров`я України є органом, який здійснює функції засновника Національного медичного університету імені О. О. Богомольця.

Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти визначені Законом України «Про вищу освіту».

Відповідно до частини третьої статті 42 Закону України «Про вищу освіту» засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) зобов`язаний оголосити конкурс на заміщення посади керівника закладу вищої освіти не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку контракту особи, яка займає цю посаду. У разі дострокового припинення повноважень керівника закладу вищої освіти конкурс оголошується протягом тижня з дня утворення вакансії.

З указаного вбачається, що оголошення і проведення конкурсу на заміщення вакантної посади керівника закладу вищої освіти належить до дискреційних повноважень засновника. При цьому, положеннями частини третьої статті 42 Закону України «Про вищу освіту» визначений обов`язок засновника оголосити і провести конкурс на заміщення посади керівника закладу вищої освіти протягом тижня з дня утворення вакансії у разі дострокового припинення повноважень керівника закладу вищої освіти.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству охорони здоров`я України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора Національного медичного університету імені О. О. Богомольця, вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу, та проводити конкурс на заміщення посади ректора Національного медичного університету імені О.О.Богомольця є порушенням вимог Закону України «Про вищу освіту».

Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не є співмірні із заявленими вимогами, оскільки представником позивача не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству охорони здоров`я України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу, та проводити конкурс на заміщення посади ректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця для забезпечення поновлення її прав у разі задоволення позову. Крім того, порядок відновлення трудових прав ОСОБА_2 , у разі ухвалення судом рішення про поновлення її на роботі, визначено КЗпП України.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті (п. 5Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та є втручанням у внутрішню діяльність НМУ ім. О.О. Богомольця; обмежують повноваження та права Міністерства охорони здоров`я України зі здійсненням управління НМУ ім. О.О. Богомольця.

Крім того, районним судом не враховано, що позовні вимоги позивача стосуються оскарження наказів МОЗ України про її звільнення та поновлення роботі, і жодним чином не стосуються проведення конкурсу на заміщення посади ректора НМУ ім. Богомольця.

У статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про вищу освіту» управління у сфері вищої освіти у межах своїх повноважень здійснюється, зокрема, галузевими державними органами, до сфери управління яких належать заклади вищої освіти.

Відповідно до пункту 4 розділу І статуту Національного медичного університету імені О.О. Богомольця університет знаходиться в управлінні Міністерства охорони здоров`я України.

Державні органи, до сфери управління яких належать заклади вищої освіти, зокрема, безпосередньо або через уповноважений ними орган реалізують права та обов`язки засновника, передбачені цим та іншими законами України, стосовно закладів вищої освіти, що належать до сфери їх управління (частина друга статті 13 Закону України «Про вищу освіту»).

Діяльність закладу вищої освіти провадиться на принципах, зокрема: автономії та самоврядування; розмежування прав, повноважень і відповідальності засновника (засновників), державних органів та органів місцевого самоврядування, до сфери управління яких належить заклад вищої освіти, органів управління закладу вищої освіти та його структурних підрозділів (частина перша статті 32 Закону України «Про вищу освіту»).

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що автономія закладу вищої освіти - самостійність, незалежність і відповідальність закладу вищої освіти у прийнятті рішень стосовно розвитку академічних свобод, організації освітнього процесу, наукових досліджень, внутрішнього управління, економічної та іншої діяльності, самостійного добору і розстановки кадрів у межах, встановлених цим Законом.

Права закладу вищої освіти, що визначають його автономію, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені іншими законами чи нормативно-правовими актами.

Колегія суддів також враховує й долучені до справи докази, відповідно до яких ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року у справі №757/18790/18-ц про забезпечення позову між тими ж сторонами вже заборонено Міністерству охорони здоров`я України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця (а.с.123-124), який постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року, було скасовано та постановлено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, твердження суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції, як постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, а по справі слід постановити ухвалу нового змісту про відмову задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, до якої приєдналося Міністерство охорони здоров`я України, задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року скасувати.

Постановити ухвалу нового змісту, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: