"30" січня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого -судді - Сенаторова В . М .,
при секретарі - Явнюк К. Р .,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємець ОСОБА_4 про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, пені, втрат від інфляції та 3 % річних, -
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказала, що між нею та ФО-П ОСОБА_4 03.04.2017 року був укладений договір №03.04.2017.
Відповідно до умов вказаного договору Замовник - ОСОБА_2 доручає, а Виконавець - ФО-П ОСОБА_4 приймає на себе зобов'язання виготовити «битовку» розміром 6,3 х 4,2 м (повний опис робіт міститься у додатку №1 до Договору, який є його невід'ємною частиною).
Пунктом 5.1. Договору встановлено строк дії договору: початок з 03.04.2017 року, закінчення 03.05.2017 р.
Підпунктом 2.1.1. Договору встановлено, що Виконавець зобов'язаний власними силами якісно виконати роботи за даним Договором
Після отримання від Позивача передплати за Договором жодних дій на виконання прийнятих на себе зобов'язань Відповідачем вчинено не було: на неодноразові вимоги Позивача (усні та за телефоном), щодо виготовлення Відповідачем виробу та передачі його Позивачу за актом-приймання-передачі, не дали ніяких результатів, оскільки відповідач, постійно ухиляється від виконання зобов'язань за договором, посилаючись на різні фактори, які заважають йому навіть приступити до виконання робіт з виготовлення виробу - « битовки розміром 6,3 х 4,2 м.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив суд їх задовольнити.
Відповідач ФО-П ОСОБА_4 та його представник в судове засідання не з'явились, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.
Суд, за згодою представника позивача, розглядає дану справу в заочному порядку.
Суд, вислухавши представника позивача, перевірив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_2 та Фізичною Особою-Підприємцем ОСОБА_4 03.04.2017 року був укладений договір №03.04.2017 / а. с. 10 /
Відповідно до умов вказаного договору Замовник - ОСОБА_2 доручає, а Виконавець - ФО-П ОСОБА_4 приймає на себе зобов'язання виготовити «битовку розміром 6,3 х 4,2 м (повний опис робіт міститься у додатку №1 до Договору, який є його невід 'ємною частиною).
Пунктом 5.1. Договору встановлено строк дії договору: початок з 03.04.2017 року, закінчення 03.05.2017 р. / а. с. 11 /
Після отримання від Позивача передплати за Договором жодних дій на виконання прийнятих на себе зобов'язань Відповідачем вчинено не було, на неодноразові вимоги Позивача (усні та за телефоном), щодо виготовлення Відповідачем виробу та передачі його Позивачу за актом-приймання-передачі, не дали ніяких результатів, оскільки відповідач, постійно ухиляється від виконання зобов'язань за договором, посилаючись на різні фактори, які заважають йому навіть приступити до виконання робіт з виготовлення виробу - «битовки розміром 6,3 х 4,2 м.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК).
Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК.
За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).
Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений Договором або законом.
Згідно статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 Цивільного кодексу України).Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настількиповільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має правовідмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконананалежним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншійособі за рахунок підрядника.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних відпростроченої суми.
Згідно п. 4.2 Договору: «У випадку порушення строків виконання робіт більш ніж на 14 календарних днів Замовник має право відмовитись від цього Договору, а Виконавець зобов'язаний повернути всі авансові платежі та сплатити Замовнику пеню у розміріподвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період припущення порушення винною стороною, від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожний день порушення виконання.
Однак вимоги позивача були проігноровані відповідачем, результати робіт за Договором Позивачу Відповідачем не передані, грошові кошти - не повернуті.
Невиконання відповідачем умов договору призвело до порушення прав позивача, що спричинило завдання ОСОБА_2 матеріальної шкоди, яка полягає у неотриманні бажаного результату за договором та спричинення збитків, яких він зазнав внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо нього.
Відповідно до преамбули ЗУ « Про захист прав споживачів » цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно вказаного Закону:виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намірпридбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або змінайого властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем)
про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ);
Згідно п.1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів » №5 від 12.04.1996 р. (іззмінами), споживачем, права якого захищаються на підставі закону, є громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб; до відносин, що регулюються законом про захист прав споживачів належать ті, що виникли зокрема із договору купівлі-продажу і договору підряду.
Тобто позивач має право захищати свої права в суді на підставі норм цивільного законодавства України та положень ЗУ « Про захист прав споживачів » від 12.05.1991 р. №1023-XII.
Відповідно до проголошеному ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, положенню кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорю ванного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, якій не суперечить закону.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України та одним зі способів захисту є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
Частиною першою статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав
Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим (частина перша статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Згідно частини першої статті 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до пункту 4.1 Договору у разі порушення Виконавцем строків виконання робіт більше ніж на 14 календарних днів Замовник має право відмовитись від цього договору, а Виконавець зобов'язаний повернути всі авансові платежі (передплату) та сплатити на користь Позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми передплати.
Приписами статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Приписами частини п'ятої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення боргу у сумі
З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_2В, підлягають задоволенню в повному обсязі на загальну суму 100118, 31 грн.
В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача ФО-П ОСОБА_4О, суд стягує судовий збір у сумі 1001 грн. 18 коп. на користь держави. / 100118, 31 грн. Х 1 відсоток = 1001, 18 грн. /.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 11, 15, 16, 22, 257, 258, 509, 610, Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, п. п.1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.1996 р., ст.ст. 4, 5, 22 Закону України « Про захист прав споживачів», -
Позовну заяву ОСОБА_2 до Фізичної Особи - Підприємець ОСОБА_4 про захист прав
споживача, стягнення грошових коштів, пені, втрат від інфляції та 3 % річних задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) інфляційні витрати у розмірі 7209,70 (сім тисяч двісті дев'ять тисяч) гривень
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 3% річних у розмірі 1690 (одна тисяча шістсот дев'яносто) гривень.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1001,18 . / одна тисяча одна / гривня на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -