Справа № 202/7529/18
Провадження № 2/202/810/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 липня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , котра діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до відповідачів, указуючи, що він разом зі своїми батьками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.10.2000 року № НОМЕР_1 п НОМЕР_2 . Позивач зазначив, що 29.06.2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. 12.07.2013 року відповідач була зареєстрована у вказаній квартирі, так як вони стали сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2017 року їх шлюб з відповідачем розірвано. Позивач вказав, що відповідач ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає з весни 2017 року, її речей у ній немає. Також позивач зазначив, що після того, як відповідач з`їхала з його квартири разом з сином, забравши свої речі, вона 15.08.2017 року зареєструвала у вказаній квартирі їх малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначив, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають з весни 2017 року, ОСОБА_2 не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Реєстрація відповідачів за зазначеною адресою перешкоджає йому, позивачеві, повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги.

Позивач зазначив, що відповідач має у власності іншу нерухомість за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 загальною площею 96,0 кв.м.. Отже, у відповідача разом з дитиною є інше житло та визнанням малолітнього ОСОБА_7 таким, що втратив право користування спірною квартирою, права останнього порушені не будуть.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів.

Відповідачі в судове засідання двічі поспіль не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, не направили відзив на позовну заяву. Про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с. 35,47).

За таких обставин, суд вважає можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Представник третьої особи ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог стосовно ОСОБА_2 Відносно позовних вимог щодо визнання втративши паво проживання у спірній квартирі ОСОБА_7 , 2014 року народження, то представник третьої особи просила провести його реєстрацію за іншою адресою, після чого вирішувати питання за цим позовом.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.10.2000 року № НОМЕР_1 п НОМЕР_2 , виданого АТ «Градостроитель» позивач разом з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2013 року по 28.12.2017 року (а.с. 14,16). З весни 2017 року сімейні відносини між сторонами припинені.

Під час перебування у шлюбі відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , котрий був зареєстрований у спірній квартирі вже після припинення сімейних відносин між сторонами (а.с. 17).

Відповідачі значаться зареєстрованими у спірній квартирі, однак не проживають у ній після припинення сімейних відносин між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , з липня 2017 року, що підтверджується актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 20.11.2018 року, складеним за участі заступника голови правління ОСББ «Елісон» Мезенцевої Г.І., члена ОСББ «Елісон» Ніколаєнка О.П., голови правління ОСББ «Елісон» Підберезної Л ОСОБА_10 С ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 пр АДРЕСА_5 (а.с. 18). Також вказані обставини підтверджуються довідкою про не проживання осіб № 22 від 22.11.2018 року, виданою головою правління ОСББ «Елісон» Підберезною Л ОСОБА_11 (а.с. 18,19).

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що на вимогу власника сервітут може бути припинений за рішенням суду, за наявності обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселилися до спірної квартири як члени сім`ї власника цієї квартири, ураховуючи, що право користування житлом має речово - правовий характер, а відповідачі не проживають за спірною адресою більш ніж один рік, що являється обставиною, що має істотне значення, суд вважає, що наявні законні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що дає підстави для зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Суд не приймає до уваги заперечення представника третьої особи стосовно неможливості прийняття рішення щодо визнання таким, що втратив право користування житлом за адресою : АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без попередньої реєстрації його за іншою адресою.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_12 після припинення шлюбних відносин між позивачем і ОСОБА_2 залишився проживати з останньою. ОСОБА_2 має у власності дві квартири - у АДРЕСА_2 і у АДРЕСА_3 . Відповідно до положень частини 1 статі 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Встановивши, що спору щодо місця проживання дитини немає, дитина за погодженням сторін проживає з матір`ю ОСОБА_2 , яка має у власності своє житло, суд вважає, що права малолітнього ОСОБА_3 , 2014 року народження, не порушуються.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.