Справа № 534/482/19
Провадження № 4-с/534/6/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді за участю секретаря судового засідання представника особи, яка подала скаргу представників Горішньоплавнівської ДВС ГТУЮ в Полтавській області стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 С.О. Філософа Д.М., Поривай М ОСОБА_4 М. Галушко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні цивільну справу за скаргою ОСОБА_5 на рішення державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Тітової Юлії Миколаївни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій прохає визнати неправомірними та скасувати постанову начальника Горішньоплавнівського ВДВС Тітової Ю.М. від 20.03.2019 про встановлення стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України та зобов`язати начальника Горішньоплавнівського ВДВС ОСОБА_6 . поновити порушені права ОСОБА_5

Заявлені вимоги мотивує тим, що з Реєстру виконавчих проваджень він дізнався про встановлення стосовно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке було прийнято з порушенням норм законодавства.

Ухвалою суду від 04.04.2019 скарга ОСОБА_5 прийнята до розгляду (а.с.20).

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 , скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представники Горішньоплавнівського ВДВС проти скарги заперечували, посилаючись на те, що її доцільно розглядати після розгляду скарги ОСОБА_5 про скасування розрахунку зі сплати аліментів.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши приєднані письмові матеріали, судом встановлено наступне.

Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 20.03.2019, в зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 20.03.2019 за період з 16.07.2015 по 18.06.2018 в сумі 180559,82 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-2113/13 виданого 08.02.2012 (а.с.15-16).

Як вбачається з листа Горішньоплавнівського ВДВС адресованого Рябцю В.В. щодо його звернення про винесення постанови про закриття виконавчого провадження № 252891009 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 , 2000 року народження, ОСОБА_5 повідомлено про відмову у закритті виконавчого провадження в зв`язку з перерахуванням заборгованості по аліментам на підставі довідки про доходи, отриманої з АТ «Полюс» м. Красноярськ, РФ (а.с.17).

Згідно ч. 1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відповідно до ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно абз. 7 ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» вказана постанова надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п.п.2 п.2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів», з метою повного та своєчасного виконання судового рішення громадянинові може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід памятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою зясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки Європейський суд з прав людини зробив у справі «Ігнатов проти Болгарії» («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст.2 Протоколу до Конвенції та ст.13 Конвенції.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) Європейський суд з прав людини застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон в звязку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише в звязку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Перевіряючи обґрунтованість скарги, суд з урахуванням вищенаведеного враховує, що тимчасове обмежено боржника у праві виїзду за межі України є одним і заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване в разі ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, вищевказані вимоги закону виконані не були.

Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про свідоме ухилення боржника ОСОБА_5 від виконання судового рішення за наявності реальної можливості виконати останнє.

Крім цього, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про отримання боржником постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві на виїзд.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що органом ДВС було порушені права ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що встановлене тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 263,441 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_5 на рішення державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Тітової Юлії Миколаївни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати постанову начальника Горішньоплавнівського відділу ДВС Тітової Ю.М. від 20.03.2019 про встановлення щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Зобов`язати начальника Горішньоплавнівського відділу ДВС Тітову Ю. ОСОБА_10 . поновити порушені права ОСОБА_5 .

Горішньоплавнівському відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області повідомити суд та ОСОБА_5 про виконання ухвали в десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис Т.О.Куц

Згідно з оригіналом.

Суддя Т.О.Куц