ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6133/18
Провадження № 2/210/619/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" лютого 2019 р. м. Кривий Ріг
Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
Позивач ОСОБА_3 05 листопада 2018 року звернулася до суду з позовною заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він 01 вересня 2006 року уклав шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент укладення шлюбу ОСОБА_4 мала на вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Від шлюбних відносин у них народилась донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано, після розірвання шлюбу діти продовжили проживати разом з позивачем по справі.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2016 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

17.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, однак рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково та стягненуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 18 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_7, відмовлено у звязку з тим, що свідоцтво про народження видано на підставі ст. 135 СК України, позивач не є батьком дитини, матір позбавлено відносно сина батьківських прав, відомостей про призначення опікуна суду не надано.

Рішенням Металургійної районної у місті ради виконавчого комітету від 19.07.2017 року № 224 ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду та просив суду позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частина заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття..

Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив..

В ухвалі про відкриття провадження від 13 грудня 2018 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачем, що підтверджується поштовим відправлення з відміткою «За закінченням строку зберігання». Відзиву на позовну заяву від ОСОБА_4 до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.11.2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном, яким задоволено позовні вимоги позивача (набрало законної сили 13.12.2016 року). (а.с. 10-13)

Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.9).

З свідоцтва про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, серія 1-КИ № 274226, видане 10.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №460, вбачається, що матірю дитини є ОСОБА_4, батька записано на підставі ст.135 СК України (а.с. 8).

Вищезгаданим рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.11.2016 року відповідачку ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав у відношенні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Металургійної районної у місті ради виконавчого комітету від 19.07.2017 року № 224 ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.15)

Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Неповнолітні діти мешкають разом з відповідачем за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Агафонова,буд.17 (а.с.16). Відповідачка не мешкає разом із сімєю з 2014 року (а.с.16).

Як зазначено в позовній заяві, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач - фізично здорова людина, працездатний, та може надавати допомогу на утримання дітей до їх повноліття.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

08.07.2017 року набрав чинності Закон України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України).

Днем звернення позивача до суду є 05 листопада 2018 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду .

Відповідно ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За таких обставин, враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, приймаючи до уваги установлену практику, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і стягує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Під час розгляду справи, Відповідачем не було надано суду документів, які б підтверджували його офіційне працевлаштування, розміру доходу, які могли б мати значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів її заробітку (доходу), до досягнення повноліття дитини, починаючи з 05 листопада 2018 року.

Керуючись п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355, 430 Цивільно-процесуального України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

В іншій частині відмовити у задоволенні позову.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С. В. Ступак