Номер провадження: 22-ц/813/1436/19
Номер справи місцевого суду: 522/318/18
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

при секретарях: Томашевської К.В., Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного редактора газети «Дорожній контроль» ОСОБА_1, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного редактора газети «Безпечне місто» ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про захист честі, гідності та ділової репутації, по якому просив суд зобов`язати ОСОБА_1 видалити відеозапис та опублікувати спростування недостовірної інформації.

В подальшому позов був уточнений і вказані позовні вимоги заявлені до Головного редактора та засновника газети «Дорожній контроль» ОСОБА_1 .

Позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач, перебуваючи на посаді інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП забезпечував громадський порядок та публічну безпеку за адресою пл. Старосінна у місті Одесі, зокрема здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення. Під час цього до нього підійшов та розпочав розмову головний редактор газети «Безпечне місто» по сумісництву голова громадської організації «Дорожній контроль. Одеса» ОСОБА_1 . В своїй розмові відповідач критикував роботу позивача. Проте, в той же час в його адресу лунали вислови в брутальній формі, образи, ненормативна лексика.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі Інтернет, зокрема на веб-сайті YouTube офіційному каналі видання «Безпечне місто» та ГО «Дорожній контроль. Одеса», відповідачем було поширено інформацію під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3». Зазначений заголовок та зміст розмови позивача з відповідачем було доведено до широкого кола користувачів, станом на момент звернення до суду відео набрало близько 15 000 переглядів. Разом з цим, така інформація стала доступна сім`ї та близьким друзям позивача.

Неправомірними діями відповідача принижена честь та гідність позивача, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду по захист своїх порушених прав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 видалити відеозапис ІНФОРМАЦІЯ_4 та опублікувати спростування недостовірної інформації.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що:

- ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач, перебуваючи на посаді інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП забезпечував громадський порядок та публічну безпеку за адресою пл. Старосінна у місті Одесі, зокрема здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення. Під час цього до нього підійшов та здійснюючи зйомку розпочав розмову головний редактор газети «Безпечне місто» по сумісництву голова громадської організації «Дорожній контроль. Одеса» ОСОБА_1 . В своїй розмові відповідач критикував роботу позивача. Проте, в той же час в його адресу лунали вислови в брутальній формі, образи, ненормативна лексика.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі Інтернет, зокрема на веб-сайті YouTube офіційному каналі видання «Безпечне місто» та ГО «Дорожній контроль. Одеса», відповідачем було поширено інформацію під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3». Зазначений заголовок та зміст розмови позивача з відповідачем було доведено до широкого кола користувачів, станом на момент звернення до суду відео набрало близько 15 000 переглядів. Разом з цим, така інформація стала доступна сім`ї та близьким друзям позивача.

Задовольняючи позов, суд зобов`язав ОСОБА_1 видалити відеозапис ІНФОРМАЦІЯ_4 та опублікувати спростування недостовірної інформації.

Проте повністю погодитися з усіма висновками районного суду не можна.

За нормами ст. 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Як вбачається з оглянутого диску з відеозаписом, предоставленого позивачем, який доданий до матеріалів справи, дійсно відповідач в гострій, брутальній та непристойній формі супроводжував свою критику роботи позивача в його присутності, коли той 08.12.2017 року будучи поліцейським забезпечував громадський порядок та публічну безпеку за адресою пл. Старосінна у місті Одесі.

Відповідач використовував російською мовою такі слова, як «чмошник», «гондон», «говнюк», «крыса позорная» та такі словосполучення, як «иди на ...», «я считаю, что этот человек в жизни получил п....лей от соседей, от всех».

Враховуючи наведене судова колегія вважає, що застосовані відповідачем слова та словосполучення по відношенню до позивача є вираженням в такий спосіб і в такій формі його суб`єктивна критична думка відносно роботи позивача та його особи, а тому не є недостовірною інформацією, що підлягає судовому захисту шляхом її спростування, згідно визначеного ст. 277 ЦК України порядку.

При цьому висловлення суб`єктивної думки в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію може бути підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодування моральної шкоди.

Проте позивачем таких вимог до позича не заявлено.

Що стосується назви інформації під заголовком якої було поміщено користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_5» відео за участі сторін на веб-сайті YouTube офіційному каналі видання «Безпечне місто» та ГО «Дорожній контроль. Одеса» - «ІНФОРМАЦІЯ_3», то судова колегія виходить з такого.

Гомосек- простомовне принизливе найменування гомосексуальних людей, яке набуло поширення в західному суспільстві, а потім і по всьому світу завдяки роману Вільяма Берроуза «Гомосек» (англійською - Queer), написаному у 1951-1953 роках.

Гомосексуальність - надання переваги представникам свого полу (або гендеру) в якості об`єкта любовних відносин, еротичної тяги та/або сексуального партнера.

Гомосексуальність в широкому розумінні - це один з видів сексуальності людини, який складається з сексуальної орієнтації (сексуальної тяги до осіб свого полу), гомосексуальної ідентичності (усвідомлення себе, як особи гомосексуальної орієнтації) і гомосексуальної поведінки (сексуальної практики з особами свого полу).

Зміст та характер інформації у заголовку «ІНФОРМАЦІЯ_3» свідчить про наявність факту щодо сексуальної орієнтації позивача і тому така інформація не може вважатись оціночним судженням, оскільки є відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

При цьому позивач стверджує саме на недостовірності цього факту.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив свою причетність, як до виготовлення відео продукту в тому вигляді, в якому він був розміщений користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_5» на веб-сайті YouTube так і причетність до користувача «ІНФОРМАЦІЯ_5». Відповідач не заперечив, що на представленому позивачем відео дійсно він в такий спосіб критикував його роботу, як поліцейського. При цьому відповідач утруднився з відповіддю на питання, яким чином відео, де він критикує позивача опинилося в інших осіб, які змонтували відепродукт в перемішку з кінофільмом, який був розміщений користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_5» на веб-сайті YouTube. Разом з тим ОСОБА_1 зазначив, що зйомку проводили інші особи, але відмовився назвати їх анкетні дані для можливості їх ідентифікації, виклику до суду для перевірки вказаної інформації та з`ясування автора та розміщувача відео «ІНФОРМАЦІЯ_5» на веб-сайті YouTube. Відповідач не заперечував, що дійсно є засновником друкованого засобу масової інформації «Дорожній контроль. Одеса» та предоставив до апеляційного суду завірену ним печаткою копію свідоцтва про державну реєстрацію вказаного видання (а. с. 97).

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до представленого до справи позивачем скріншоту сторінки користувача «ІНФОРМАЦІЯ_5» на веб-сайті YouTube на запит «полиция Одесса» вбачається наявність посилання на «Дорожній контроль. Одесса» (а. с. 7).

Крім того, судова колегія вибірково ознайомилась з відеопродукцією, розміщеною користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_5» на веб-сайті YouTube. Тематика відеоматеріалів присвячена критиці представників органів влади, правоохоронних та судових органів та інформуванню про це широкого кола користувачів інтернету. Серед оглянутих відеоматеріалів вбачається, що на вказаних відеоматеріалах зафіксований ОСОБА_1 , який приймав участь у критиці працівників правоохоронних органів і в тому числі позивача в інших відеоматеріалах. Відвідувачі сторінки користувача «ІНФОРМАЦІЯ_5» у своїх коментарях звертаються з оцінкою матеріалів саме до ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене у сукупності, уточнені вимоги позивача до Головного редактора та засновника газети «Дорожній контроль» ОСОБА_1 в частині спростування недостовірної інформації щодо сексуальної орієнтації ОСОБА_2 , якого у заголовку розміщеного користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_5» на веб-сайті YouTube відео продукті з критикою роботи позивача поіменована гомосеком (гомосексуалістом) - є обґрунтованими.

Судова колегія надає оцінку заяві позивача, що внаслідок проведення певних маніпуляцій невідомими особами з оспорюваним відео «ІНФОРМАЦІЯ_3», останнє на час розгляду справи в апеляційному суді є видаленим. Але позивач за допомогою спеціальної програми відновив назву відео в тій редакції, в якій воно було первісно розміщено, коли вперше побачили це відео в інтернеті він, його сім`я та знайомі, та предоставив апеляційному суду скріншот (а. с. 110).

В подальшому за тим посилання, за допомогою якого позивач побачив первісну назву відео, про що предоставив відповідний скріншот до справи, вказана назва відео знову була змінена на «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Проте втручання з подальшою зміною назви відео не впливає на обґрунтованість вимог заявлених позивачем з наданням доказів про існування розміщеного в інтернеті відео під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ОСОБА_1 опублікувати спростування недостовірної інформації слід змінити та зобов`язати ОСОБА_1 опублікувати спростування недостовірної інформації щодо сексуальної орієнтації ОСОБА_2 . В решті вимог ОСОБА_2 щодо спростування недостовірної інформації слід відмовити.

Разом з тим в частині вимог про зобов`язання відповідача видалити відеозапис ІНФОРМАЦІЯ_4, який містить непристойні словосполучення та образи у ненормативній непристойній та принизливій формі, рішення суду є справедливим та обґрунтованим. Сам факт фактичного видалення даного відео на час розгляду справи не впливає на обґрунтованість рішення в частині надання позивачу судового захисту згідно з заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги про непричетність ОСОБА_1 до авторства та розміщення відеозапису на веб-каналі YouTube користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_5», не можуть бути взятими до уваги, оскільки не узгоджуються з матеріалами справи та не спростовують доводів та обґрунтувань рішення суду першої інстанції у урахуванням зміни вказаних у цій постанові апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про порушення правил територіальної підсудності з посиланням на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в м . Рені Одеської області, є неспроможними.

Згідно з ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, надавав відзив на позовну заяву. Проте серед заперечень проти позову наведених у відзиві ОСОБА_1 не заявив про непідсудність справи Приморському районному суду м. Одеси. Відсутнє таке посилання і в інших заявах. Крім того, відповідач не скористався також своїм правом на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил територіальної підсудності. Сама по собі лише вказівка місця реєстрації ОСОБА_1 в м. Рені Одеської області не може розцінюватися в розумінні ч.2 ст. 377 ЦПК України саме, як заява учасника справи про її непідсудність суду, який відкрив провадження та розглядає таку справу.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні у відповідності до висновків та обґрунтувань наведених в цій постанові апеляційного суду, в іншій частині рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 опублікувати спростування недостовірної інформації - змінити.

Зобов`язати ОСОБА_1 опублікувати спростування недостовірної інформації щодо сексуальної орієнтації ОСОБА_2 в порядку встановленому ч.6, 7 ст.277 ЦПК України.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 щодо спростування недостовірної інформації - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.07.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова