Справа № 307/1204/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

при секретарі: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2019 року, ухваленого суддею Ніточко В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що з 09.10.2008 року позивач та відповідач перебували в шлюбі, який рішенням Тячівського районного суду від 03.03.2014 року розірвано. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем. Згідно рішення Тячівського районного суду від 12.08.2013 року присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, щомісячно, і до досягнення ним повноліття. Однак, розмір стягуваних аліментів з відповідача є мізерним і не може забезпечити навіть дрібні побутові потреби сина, який є школярем платної приватної школи. Самостійно забезпечити матеріальне утримання сина не в змозі. Відповідач є молодим та фізично здоровим, виїжджає на сезонні роботи до Чеської Республіки. За час ухвалення рішення з урахуванням вікових особливостей дитини, зросли витрати на його утримання, що вплинуло на матеріальний стан одержувача аліментів в сторону погіршення.

За вказаних обставин, позивач просив збільшити розмір стягуваних аліментів згідно рішення Тячівського районного суду від 12.08.2013 року та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2013 року, визначено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1600 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 травня 2019 року, і до його повноліття. В решті позову відмовлено, а також вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, в частині розміру аліментів, яким стягувати з нього аліменти на користь сина у сумі 1100 грн. щомісячно з часу набуття законної сили рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції врахував матеріальне становище тільки позивача та не врахував важкий матеріальний стан апелянта, а також те, що на його утриманні перебуває дружина та двоє дітей від другого шлюбу, власного житла та постійного доходу не має, бо є сезонним робітником, а тому вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в сумі 1100 грн. щомісячно, з обов`язком індексації цього розміру в майбутньому.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувала в шлюбі, який на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2014 року розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні і вихованні.

Згідно довідки від 26.04.2018 року директора ПНВК «Щасливе місто» Копилець В.В. навчається у Приватному навчально-виховному комплексі «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітньої школи I-III ступенів «Щасливе місто» (а.с.8).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2013 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Вільхівці, Тячівського району, Закарпатської області, України, на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 650 гривень, щомісячно, і до досягнення ним повноліття (а.с.6).

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

При цьому, виходячи з положень ч.3. ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Збільшуючи розмір стягуваних з апелянта аліментів, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів на дитину (2013 року) дитина підросла і витрати на її утримання значно зросли, матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина погіршилися, а також врахував і необхідність за загальним правилом дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Посилання апелянта про необхідність встановлення розміру аліментів на утримання дитини в сумі 1100 грн. щомісячно до повноліття дитини вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання своїй дитині.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано що на його утриманні перебуває двоє дітей і жінка від другого шлюбу не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність у апелянта дітей від іншого шлюбу не звільняє його від обов`язку, як батька, який є молодою та працездатною особою щодо належного забезпечення своєї дитини від першого шлюбу.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 вересня 2019 року.

Головуючий :

Судді: