КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7355/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року місто Київ

справа № 361/7396/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Петришин Н.М., у справі за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за отримані послуги з:

централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2018 року у розмірі 3603,75 грн.;

обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та власником особового рахунку.

Вказував, що зазначена квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, централізоване опалення, обслуговування внутрішньо будинкових систем, якого здійснює КП «Броваритепловодоенергія».

Зазначав, що відповідач є інвалідом війни II групи та відповідно до п.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на пільгу у вигляді 100-процентної знижки за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв.м загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку та додатково 10,5 кв.м на сім`ю).

Зауважував, що опалювальна площа квартири відповідача становить 64,3 кв.м, а тому площа, на яку розповсюджується пільга у даному випадку становить 52,5 кв.м (чоловік 21 кв.м + жінка - 21 кв.м + 10,5 метрів на сім`ю).

Отже, послуга по теплопостачанню на опалювальну площу 11,8 кв.м повинна оплачуватися відповідачем відповідно до діючих тарифів.

Посилався на те, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, обслуговування внутрішньо будинкових систем та проводить щомісячні нарахування відповідно до встановлених тарифів.

Однак, відповідач, отримуючи вищезазначені послуги несвоєчасно здійснює їх оплату, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року позов Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованістьо за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2018 року у розмірі 3603,75 грн.та за обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія».

В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не застосовано Закон, що має важливе значення та не взято до розгляду його заперечення на позовну заяву.

Вказував, що суд першої інстанції проігнорував рішення Конституційного Суду України у справі №2-5/2002 від 01 жовтня 2002 року.

Вважає, що норма для непрацездатних осіб, що мають право на пільгу (абз.3 п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») надається незалежно від джерела та виду енергії.

Зазначав, що послуги обслуговування внутрішньобудинкових систем не існує, вона функціонує як складова послуги утримання будинку (квартплати).

Вказував, що заборгованості за гаряче водопостачання у розмірі 10,57 грн. не існує.

На адресу Київського апеляційного суду від позивача КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , в якому останній посилався на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опаленім, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 33 Правил передбачено що споживач зобов`язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що всупереч ст.ст.66-68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ОСОБА_1 своєчасно не розрахувався із позивачем за надані послуги, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та власником особового рахунку № НОМЕР_1 .

У вказані квартирі зареєстровані та проживають дві особи: відповідач та його дружина.

Вищевказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, централізоване опалення та обслуговування внутрішньо будинкових систем якого здійснює КП Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія», яке надає послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та проводить щомісячні нарахування відповідно до тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Броварської міської ради.

07 червня 2010 року між КП «Броваритеплоенергомережа» та ОСОБА_1 укладено договір 3987/4 про надання послуг із централізованого опалення та підігріву води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 01 березня 2013 року №94 Комунальне підприємство «Броваритепловодоенергія» визначено виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у частині технічного обслуговування внутрнішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливної каналізації та ліквідації аварій у внутрішньобудинкових мережах у житловому фонді територіальної громади м. Бровари.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом війни ІІ групи та до нього позивачем були застосовані пільги передбачені абз.2 п.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме плата за опалення становить 21 кв.м опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні і має право на знижку плати та додатково 10,5 кв.м. на сім'ю.

Опалювальна площа квартири відповідача становить 64,3 кв.м.

Позивач зазначав, що опалювальна площа, на яку розповсюджується пільга, в даному випадку, дорівнює 52,5 кв.м (чоловік 21 кв.м + жінка 21 кв.м + 10,5 кв.м на всю сім`ю), отже, послуга по теплопостачанню на опалювальну площу 11,8 кв.м повинна оплачуватись відповідачем згідно діючих тарифів.

Однак, у зв`язку з несвоєчасною сплатою коштів за отримані послуги за опалювальну площу 11,8 кв.м у відповідача виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості складається з заборгованості за: отримані послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2018 року у розмірі 3593,18 грн., за підігрів води за період 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2018 року у розмірі 10,57 грн., отримані послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що він не має заборгованості перед позивачем, оскільки згідно з п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на 100-процентну знижку за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв.м на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв.м на сім`ю), так як його сім`я складається із непрацездатних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана норма не розповсюджується на відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, зокрема, 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Абзацом 2 п.5 ст.13 вказаного Закону визначено, що площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю.

Згідно з абз.3 п.5 ст.13 Закону для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім'ю).

Відповідач проживає у багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду і користується централізованою послугою теплопостачання (централізованим опаленням та централізованим постачанням гарячої води), тобто тепловою енергією, що використовується для опалення житла та є кінцевим продуктом діяльності позивача

Оскільки пільга, зазначена у абз.3 п.5 ст.13 Закону встановлена за користування саме газом для опалення житла, а відтак вказана норма до спірних правовідносин про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не застосовується.

Таким чином, відповідач має пільги за користування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які передбачені абз.2 п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а отже ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати за послуги по теплопостачанню на опалювальну площу 11,8 кв.м відповідно до встановлених тарифів.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не застосовано Закон, що має важливе значення та про те, що норма для непрацездатних осіб, що мають право на пільгу (абз.3 п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») надається незалежно від джерела та виду енергії спростовуються вищевикладеним.

Подаючи заперечення проти позовної вимоги про стягнення боргу за гарячу воду у розмірі 10,57 грн. відповідач вказував на те, що ним надається квитанція за серпень, де зазначається об`єм гарячої води 3 м.куб., що менше 3,2 м.куб. пільгової норми.

Разом з тим, до заперечень ОСОБА_1 було надано квитанцію за вересень 2017 року.

Крім того, зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що заборгованості за гаряче водопостачання у розмірі 10,57 грн. не існує відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень згідно з ст.81 ЦПК України.

Посилання відповідача на те, що суд першої інстанції проігнорував рішення Конституційного Суду України у справі №2-5/2002 від 01 жовтня 2002 року колегія суддів відхиляє, оскільки ухвалою Конституційного Суду України у справі №2-5/2002 від 01 жовтня 2002 року (№53-у/2002) відмовлено у відкритті провадження у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пункту 5 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 22 грудня 1995 року на підставі пунктів 2 і 3 статті 45 Закону України «Про Конституційний Суд України» - невідповідність конституційного звернення вимогам, передбаченим Конституцією України, Законом України «Про Конституційний Суд України», та непідвідомчість Конституційному Суду України питань, порушених у конституційному зверненні та вказана ухвала не має правового значення для вирішення вказаної справи.

А відтак, встановивши, що відповідачем не проводилась повна оплата спожитих послуг (централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води) за опалювальну площу 11,8 кв.м, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2018 року у розмірі 3603,75 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач також просив стягнути з відповідача заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідач, в запереченнях проти позову та в апеляційній скарзі вказував на те, що послуги обслуговування внутрішньобудинкових систем не існує, вона функціонує як складова послуги утримання будинку (квартплати).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 13 Закону визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги, зокрема, поділяються на:

комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 № 630 (із змінами) послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Окрім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 червня 2009 року №529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», до типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, входить технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Відповідно до п.2 ст.21 вищевказаного Закону виконавець зобов`язаний зокрема здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Пунктом 2.3.7 Правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 31 Закону виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Механізм формування тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року№869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.13 Порядку, витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо.

У разі виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем субпідрядним способом витрати визначаються згідно з договорами, укладеними між виконавцем та субпідрядниками.

Також слід зазначити, що частиною третьою пункту 8 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011року №869 визначено, що витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Беручи до уваги вищезазначене, обов`язок щодо утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій слід відносити до обов`язків виконавця послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Разом з тим, позивачем на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем надано довідку, з якої не можливо встановити тарифи за якими позивачем нараховувалися суми за обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Також позивачем не надано доказів того, що витрати за обслуговування внутрішньобудинкових систем не були включенідо складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та відповідно у відповідача наявна заборгованість по сплаті за утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

На наведене суд першої інстанції не звернув уваги, а тому дійшов помилково висновку про наявністьправових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн., а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову у задоволенні позову в цій частині.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128 грн. 68 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове.

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128 грн. 68 коп. відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: