Справа № 462/5135/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів , -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на дітей. Свій позов, враховуючи наступні уточнення, обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.05.1999 р., рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.01.2013 р. шлюб між ними розірвано. Вказує, що від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_7, 18.10.1999 р. н. та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, які перебувають на її утриманні, оскільки з відповідача стягується лише мінімальний розмір аліментів на утримання дітей за рішенням суду. Разом з тим, відповідач не бере жодної участі у вихованні дітей та лікуванні. На даний час дочка навчається у Львівському національному університеті ім. Івана Франка на другому курсі денної форми навчання, а син в середній загальноосвітній школі №60 м. Львова. Також зазначає, що вона працює, розмір її доходу за останні півроку становить приблизно 50 000 грн., якими вона оплачує комунальні послуги, утримує дітей та себе, несе витрати на забезпечення дітей одягом, харчуванням, проїздом у транспорті, придбання підручників, лікування. Вказує, що доньці ОСОБА_7 діагностували онкологічне захворювання, після хірургічного втручання вона перебувала в реанімації більше, ніж 10 днів у вкрай важкому стані, пройшла шість блоків хіміотерапії з липня по грудень 2015 року. Відповідач не надавав жодних коштів на лікування дочки, яка і надалі потребує постійного медичного нагляду, проходить комплексні обстеження кожні 3 місяці, що потребує додаткових коштів та відповідного догляду, харчування. З приводу онкологічного захворювання і втрати органу у 2015 році дочці надано статус дитини-інваліда. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки регулярно здійснює виїзди за кордон, неофіційно працевлаштований, заробіток отримує в натурі.

З огляду на наведене, просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно до закінчення навчання, збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.11.2013 р. та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача , стягнути на її користь кошти, затрачені на поштові відправлення та допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 серпня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву.

В своєму відзиві на уточнений позов відповідач зазначає, що законодавець повязує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Вважає, що позивач не надала належних і допустимих доказів, які б підтверджували його спроможність надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Крім того, позивачем не доведено які реальні витрати існують у дитини, яка продовжує навчання, оскільки не наводить жодного розрахунку. Вказує, що він працює у ТОВ Ліхт, його заробіток складає 4100 грн., після проведення всіх відрахувань отримує 1300 грн., підприємницькою діяльністю не займається, інших доходів не має. Також на його утриманні перебувають батьки, які є інвалідами 3-ї групи. 04 березня 2015 року, після призначених аліментів, в нього виявлено важкі захворювання хребта. Заперечуючи вимоги позивача про збільшення розміру аліментів на утримання сина, зазначає, що позивач не підтвердила доказами існування підстав для збільшення розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України. З врахуванням наведеного, відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Покликаючись на наявну в матеріалах справи відповідь Державної прикордонної служби України від 10 жовтня 2018 року, представник позивача вказує, що ОСОБА_6 в період з січня 2016 року по квітень 2018 року 85 разів перетинав кордон України через пункти пропуску Краківець і Грушів, що, за його підрахунками, потребує витрат близько 1000 грн. щомісяця. Вважає, що в користуванні відповідача впродовж згаданого періоду перебувало три автомобілі, які необхідно обслуговувати, ремонтувати. З витягу з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно на праві власності відповідача перебувають три обєкти нерухомості. З врахуванням наведеного, позивач вважає, що витрати відповідача значно перевищують суму його офіційного доходу. Щодо твердження відповідача про перебування на його утриманні непрацездатних батьків зазначає, що обовязок по утриманню батьків мають в рівній мірі нести також троє рідних сестер відповідача. З часу вирішення судом позову між сторонами про стягнення аліментів на утримання дітей (2013 рік) значно зросли ціни на всі товари, змінились обставини, оскільки їхня старша дочка поступила в університет, в звязку з чим необхідно витрачати кошти на проїзд, харчування, купівлю канцтоварів. Син навчається в школі і також потребує витрат на харчування, придбання одягу, канцелярських товарів. На думку сторони позивача, аргументи, наведені відповідачем у відзиві на позов спрямовані на ухилення від сплати аліментів, але не спростовують його обовязку утримувати своїх дітей.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, наведених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Крім цього доповнив, що його довіритель є власником лише однієї нерухомості квартири № 2 в буд. № 19 А по вул. Зигзаг у м. Львові, яка у 2012 році йому подарована матірю, про що надано інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Автомобіль марки «Фіат скудо», р.н. НОМЕР_1, на якому відповідач здійснював перетини кордону України, належить його матері. Такі поїздки були здійснені виключно в інтересах матері та на її прохання придбати продукти харчування та побутові речі. Щодо перетину кордону на автомобілі НОМЕР_2 зазначив, що прямував у вказаному автомобілі в якості пасажира з директором юридичної особи, де працює у службових цілях. Щодо перетину кордону на автомобілі р.н. RJA 57284, то прямував в якості пассажира з чоловіком його сестри. Крім цього зазначив, що його довіритель, у випадку покращення його матеріального становища, намагатиметься компенсувати дочці витрати, які вона повинна нести в майбутньому у звязку з потребами в огляді лікарів, при цьому покликається, що Сімейним кодексом не врегульовано правовідносин щодо утримання повнолітніх дітей, які проводять лікування. Посилається на те, що за рішенням суду з ОСОБА_6 продовжують щомісячно стягувати аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей, незважаючи на те, що дочка досягла повноліття, у розмірі 2 200 грн. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, показання свідка ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2013 року (а.с.5).

З копії свідоцтва про народження серії 1-СГ № 074907, виданого 02 листопада 1999 року відділом запису актів громадянського стану Львівського виконкому, встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Крім того, сторони є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №097681, виданого 12 червня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.3).

Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд встановив, що діти сторін ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом з матірю, яка їх виховує та доглядає. Відповідач проживає окремо.

Також встановлено, що за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.11.2013 р. відповідач сплачує на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 Маряни, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення кожним із дітей повноліття. Наведене підтверджено копією постанови головного державного виконавця Сихівського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 23 березня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.26). Крім того, факт стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей за рішенням суду в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку сторонами визнано та не ставиться під сумнів.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1ст. 184 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що старша дочка сторін ОСОБА_7 18 жовтня 2017 року досягла повноліття, однак продовжує навчання, що підтверджується копією довідки Львівського національного університету імені ОСОБА_10 №17/18 від серпня 2018 року, за змістом якої ОСОБА_7 є студенткою 1- го курсу денного відділення філологічного факультету за спеціальністю Українська мова та література, термін навчання до 2021 року (а.с.7).

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Приписами ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Встановлено, що позивач ОСОБА_5 працює в Залізничному відділі соціального захисту населення департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, займає посаду головного спеціаліста. Відповідно до довідки про доходи №2603 від 13 серпня 2018 року за період з лютого 2018 року по липень 2018 року загальна сума прибутку позивача становить 92 307,09 грн (а.с.6).

З копії витягу з медичної карти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено, що ОСОБА_7 хворіла на онкологічне захворювання, їй здійснено хірургічне втручання та видалено орган, в подальшому вона пройшла шість блоків хіміотерапії з липня по грудень 2015 року (а.с.8).

З копії посвідчення серії ААГ №124182 встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом 3-ї групи з дитинства, а з 08 жовтня 2017 року їй призначено державну соціальну допомогу (а.с.10).

Разом з тим, надані позивачем довідки із закладів надання медичних послуг про вартість проведених медичних обстежень дочці в період з липня 2015 року по серпень 2018 року суд оцінює у відповідності до ст. 182 СК України як такі, що свідчать про незадовільний стан здоров'я, який значною мірою вплинув на матеріальне становище як дитини так і її матері. При цьому, відповідачем не надано жодних доказів, що він надавав матеріальну допомогу позивачу у звязку із довготривалим лікуванням дочки. Однак, суд зазначає, що такі витрати не відносяться до витрат, повязаних з продовженням навчання дитини у вищому навчальному накладі в розумінні ст. 199 СК України.

Відповідач ОСОБА_6 працевлаштований у ТОВ ЛІХТ, його заробіток за період з березня по серпень 2018 року з вирахуванням суми аліментів на двох дітей складає 13 202,04 грн (а.с.25).

На підтвердження свого незадовільного стану здоровя відповідачем надано копію протоколу обстеження спіральної компютерної томографії від 18 вересня 2018 року, за висновком якого у ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, виявлено дегенеративні зміни попереково-крижового відділу хребта, інтранспіральна, лівобічна кила L4-L5, інтраспіральна протузія диску L5-S1 (а.с.48). Однак, за відсутності відповідних консультативних висновків лікарів, суд позбавлений можливості оцінити стан здоровя відповідача з наведеного письмового доказу, оскільки такий не містить відомостей щодо необхідності проведення певного виду лікування, не містить жодних призначень, рекомендацій щодо амбулаторного чи стаціонарного лікування, в тому числі, будь-яких обмежень або застережень до фізичних навантажень чи працевлаштування.

Свідок ОСОБА_9 мати відповідача в судовому засіданні дала показання про те, що їй на праві власності належить автомобіль «Фіат Скудо», р.н. НОМЕР_3, який знаходиться постійно на її обійсті в селі Черниляві. Вона не має права керування транспортним засобом, лише її чоловік та син ОСОБА_11, який здійснював поїздки в Польщу на вказаному автомобілі до квітня 2018 року, з метою придбання їй продуктів харчування, медпрепаратів, виключно на її прохання або на прохання її трьох дочок-сестер відповідача. При цьому, дочки та вони з чоловіком фінансували ці поїздки. Заявила, що син ОСОБА_11 не надає їм фінансової допомоги. Квартиру по вул. Зигзаг, яку придбала в 2012 році, після продажу квартири в м. Новояворівську, в цьому ж році подарувала сину ОСОБА_11. Свідок не володіє інформацією чи син допомагав фінансово в період довготривалого лікування його дочки.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що відповідач ОСОБА_6 є власником житлового будинку, загальною площею 332,7 кв. м, житловою площею 94,0 кв. м, що розташований за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Лисичині, вулиця Нова, будинок №14а. Вказаний житловий будинок належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору дарування з 17 грудня 2004 року. Також на праві приватної власності на підставі договору дарування з 08 жовтня 2012 року ОСОБА_6 належить квартира, загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 33,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, на підставі свідоцтва про право власності від 30 листопада 2001 року відповідач є власником магазину літ. Б, загальною площею 72,8 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, місто Винники, вулиця Галицька, 43а.

Наведена інформація спростована інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.11.2018 р., з якої вбачається, що відповідач є власником квартири № 2 в буд. № 19 А по вул. Зигзаг у м. Львові. Тому суд не бере до уваги вищенаведену інформацію

про наявність у власності відповідача кількох обєктів нерухомості, оскільки така отримана за параметром запиту «часткове співпадіння».

З відповіді Державної прикордонної служби України від 10 жовтня 2018 року встановлено що ОСОБА_6 в період з січня 2016 року по квітень 2018 року 85 разів перетинав кордон України через пункти пропуску Краківець і Грушів, що свідчить про фінансову можливість відповідача здійснювати такі часті поїздки за кордон. При цьому, відповідач не довів певну обєктивну необхідність відвідання інших країн та мету даних поїздок. При цьому показання свідка ОСОБА_9, зокрема щодо мети частих поїздок за кордон її сина (купівля продуктів харчування та медпрепаратів), в тому числі в нічний час, не підтверджені жодними допустимими та належними доказами. При цьому, суд надає критичну оцінку показанням свідка, яка являється матірю відповідача і заінтересована в результатах розгляду справи на користь її сина.

Щодо аргументів відповідача про перебування на його утриманні непрацездатних батьків, суд зазначає, що наведені обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, однак не звільняють батька від обовязку утримання своїх дітей. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що батьків відповідача зобовязані утримувати ще троє повнолітніх дочок і як засвідчила мати відповідача, син жодної фінансової допомоги їм з батьком не надає. Відтак, перебування на утриманні відповідача інших осіб судом не встановлено.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що донька сторін ОСОБА_7 дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, а відповідач має можливість надавати певну матеріальну допомогу повнолітній дочці.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_7, яка продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище позивача, стан здоровя та матеріальне становище ОСОБА_7, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у його власності обєкту нерухомого майна, а також наявність фінансової можливості відповідача для частих поїздок за кордон та відсутність медичних протипоказань до праці.

Враховуючи засади цивільного судочинства, а саме: справедливість та добросовісність, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім є розмір аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_7, яка продовжує навчання, в сумі 1500,00 грн. щомісячно, що відповідає інтересам ОСОБА_7 та не порушує прав відповідача.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України Про Державний бюджет України на 2019 рік установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - з 1 січня 2019 року 2027 грн, з 1 липня 2118 грн, з 1 грудня 2218 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з моменту ухвалення рішення в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені розміру аліментів, оскільки змінилось матеріальне становище позивача, яка понесла додаткові витрати на дочку в звязку зі станом її здоровя та збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Крім цього, в 2013 році, на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, сину ОСОБА_12 виповнилося 6 років, на даний час він школяр, тому і потребує більших витрат на харчування, придбання одягу, канцелярських товарів.

Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача, а саме: стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 182, 191, 192, 199, 200 Сімейного кодексу, ЗУ Про Державний бюджет України на 2018 рік, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_4, адреса проживання: 79022, АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_5, адреса проживання: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 287/18 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 20 серпня 2018 року та до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років.

Змінити розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлений рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.11.2013 р. в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_4, адреса проживання: 79022, АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_5, адреса проживання: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 287/18 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі по 1500 (одна тисяча) пятсот гривень щомісячно, однак не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_4, адреса проживання: 79022, АДРЕСА_2 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_5, адреса проживання: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 287/18.

Відповідач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_4, адреса проживання: 79022, АДРЕСА_2.

Повне рішення складено 07.02.2019 р.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз