Справа № 2-1622/98
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва, у складі судді Гребенюка В.В., розглянувши матеріали клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову, в цивільній справі № 2-1622/98,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вищезазначеним клопотанням, аргументуючи своє клопотання тим, що згідно ст. 155 ЦПК України в редакції на час винесення Ухвали Подільського районного суду м. Києва про залишення позову без розгляду.

При подачі позовної заяви, позивачем визначено підсудність даного спору з посиланням на положення ст. 155 ЦПК України в редакції 2005 року, згідно якої Ухвала про забезпечення позову може бути скасована судом, який розглядає справу.

Втім, позивачем не зазначені визначені законодавством підстави застосування такої редакції ЦПК України при вирішення питання зняття арешту з майна, станом на дату подачі клопотання - 25.01.2019 року.

Ч. 9 ст. 158 ЦПК України (чинна редакція) передбачає, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно матеріалів справи № 2-1622/98 позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про розподіл земельної ділянки, залишено без розгляду. При цьому, питання скасування арешту судом вирішено не було, а відтак, слід застосувати загальну норму ЦПК України щодо зняття арешту.

Так, ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. З урахуванням того, що нерухоме майно, скасувати арешт з якого просить представник, знаходиться на території Солом'янського району м. Києва, до відповідної заяви слід застосувати згадану норму (ч. 2 ст. 30 ЦПК України).

Так, за правилами ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об'єктом якого є нерухоме майно тощо.

Як вбачається з заяви, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставить питання про скасування заходів забезпечення позову, що фактично є зняттям арешту з майна особи, при цьому, місцем знаходження такого нерухомого майна є Солом'янський район м. Києва.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Подільського районного суду м. Києва, клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову, в цивільній справі № 2-1622/98, підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва за місцем знаходження нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову, в цивільній справі № 2-1622/98 - передати для розгляду за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва;

Передачу справи на розгляд Солом'янського районного суду м. Києва здійснити на підставі даної ухвали не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а у разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення;

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Гребенюк