"04" липня 2019 р.
Справа №642/2867/19
Провадження№2/642/1129/19
04 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Шрамко Л.Л.,
за участі секретаря Бондаренко В.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою суду від 14 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, у позові просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзиву, тому, за відсутності заперечень позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 03.05.2014.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві.
Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» відповідачу банком було встановлено кредитний ліміт.
Відповідно до умов договору відповідач отримав кредитний ліміт на кредитну карту.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Відповідно до умов договору, при непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн. відповідач зобов`язався сплачувати пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.
Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 25.03.2019 у відповідача існує заборгованість за кредитом в сумі 13 537 грн. 44 коп., з яких:
- 420,47 грн. прострочене тіло кредиту;
- 9049,11 грн. пеня за прострочене зобов`язання;
- 2947,03 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.
- 500 грн. - штраф (фіксована частина);
- 620,83 грн. - штраф (процентна складова).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктами 3 і 4 частини першої статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановленому договором.
Відповідач в порушення умов договору не повернув суму кредиту, не сплатив передбачені умовами договору проценти за його користування.
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту 420,47 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог п.2.1.1.12.6.1 договору та наданого розрахунку заборгованості, відповідачу нарахована пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 9049,11 грн. та в розмірі 2947,03 грн. за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи за порушення строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів, передбачених пунктом 2.1.1.7.6 договору, у вигляді фіксованої частини та процентної складової.
Суд вважає, що вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в цій частині підлягають частковому задоволенню на підставі наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу).
Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді двох видів пені, так і штрафів, які мають і фіксовану величину, і відсоткову складову від суми заборгованості.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
Виходячи з того, що одночасне застосування двох видів пені та різних видів неустойки (пені та штрафів), що передбачені у ст. 549 ЦК України в якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом.
Тобто вимоги про одночасне стягнення з відповідача пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 2947,03 грн. та штрафів за порушення строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів, у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 620,83 грн. задоволенню не підлягають, оскільки фактично є подвійним стягненням за одне і те саме порушення умов договору. В цій частині позовних вимог суд вважає необхідним відмовити.
З відповідача необхідно стягнути лише нейстойку у вигляді нарахованої пені за прострочене зобов`язання.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи те, що сума нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 9049,11 грн. і значно перевищує суму збитків, суд приходить до висновку, що на підставі ч.3 ст.551 ЦК України розмір пені може бути зменшений до розміру простроченого тіла кредиту, тому вважає необхідним зменшити її до 420,47 грн.
Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 420,47 грн. та пеня за прострочене зобов`язання 420,47 грн., а всього заборгованість в розмірі 840 грн. 94 коп.
Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути 119 грн. 29 крп. витрат по сплаті судового збору
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 550, 589, 1054 ЦК України, ст.ст.89, 141, 209, 258-259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Л.Л.Шрамко