Провадження №2/359/2031/2019
Справа №359/4730/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Макаренко Я.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, згідно якої ОСОБА_1 просив суд: визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 (а.с. 2-3).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Позивач зазначає, що він є власником будинку в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку №83 від 16 січня 2010 року.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_4 на даний час прописаний за вищевказаною адресою, але фактично в зазначеному будинку не проживає та не з`являється.

Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, у позивача виникають проблеми з сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на них, чим об`єктивно порушуються його права, а тому позивач змушений звернутися за захистом до суду.

Ухвалою судді від 12 липня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суд від 22 жовтня 2019 року було закрито підготовче судове засідання та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

06 вересня 2019 року представник відповідача ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву, згідно якого представник заперечує проти позовних вимог та у задоволенні позову просить відмовити. В даному відзиві представник відповідача зауважив, що відповідач ОСОБА_4 з 1991 року зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1 . Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 листопада 2014 року він є власником ј частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Крім того, представник відповідача вказує, що в акті обстеження житлово-побутових умов, на який посилається позивач вказано адреса АДРЕСА_2 .

08 жовтня 2019 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вважає, що зазначені відповідачем у відзиві обставини щодо наявності в останнього підстав для реєстрації в будинку по АДРЕСА_1 є безпідставними та не відповідають фактичному місці проживання останнього (а.с. 35-37).

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали поданий позов, та просили його задовольнити, пославшись на обставини викладені в позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладений у письмовому відзиві на позов (а.с. 27-28).

Суд, заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування від 16 січня 2010 року та Витягом про державну реєстрацію прав №35922495 виданого КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації» 19 жовтня 2012 року (а.с.4-5,8).

У вищевказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_4 . Дана обставина підтверджується копією Довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку №2-14/01/685 видану виконавчим комітетом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області 22 травня 2019 року, копією будинкової книги, наявною в матеріалах справи, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 2/14/01/835 від 023 липня 2019 року (а.с.7,9-11).

Крім того, встановлено, що відповідачу ОСОБА_4 належить ј частина земельної ділянки 0,1284 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:0030033, розташованої в АДРЕСА_1 , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області. Та зареєстрованого в реєстрі за №4785 (а.с. 31).

З акту обстеження житлових і матеріально-побутових умов виданого депутатом Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_5 вбачається, що в будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_4 , але фактично за цією адресою не проживає (а.с. 40).

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що відповідач за вказаною не проживає з 2007 року.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що відповідач у справі приблизно 5 років не проживає за своїм місцем реєстрації.

В силу положень ч.1 ст.13 та ч.1ст.81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

До відзиву представником відповідача ОСОБА_3 додано довідку №2-04/01/1423 від 05 вересня 2012 року (а.с. 29) та довідку №2-04/01/1058 від 20 липня 2012 року (30), зі змісту яких вбачається, що відповідач ОСОБА_4 проживав по ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто день смерті ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак доказів проживання відповідача ОСОБА_4 за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 за вищевказаною адресою, представником відповідача не надано та не вказано шляхів їх здобуття.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 , вже понад рік, не користуються цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги. Договір найму житла між власником домоволодіння та відповідачами в матеріалах справи відсутній. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено.

За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК, ст.71 ЖК України керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 206, 263-266, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 21 грудня 2019 року.

Суддя: Чирка С.С.