Дата документу 04.07.2019 Справа № 2-1603/09
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2-1603/19Головуючий у 1-й інстанції Білоусова О.М. Повний текст ухвали складено 24.05.2019 року
Пр. № 22-ц/807/2350/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Полякова О.З.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової Анастасії Володимирівни, стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеною скаргою (а.с. 1), в якій просила постанову державного виконавця від 21.02.2019 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1603/09, виданим 05.05.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, визнати неправомірною та зобов`язати державного виконавця усунути порушення, поновивши порушене право заявника шляхом скасування зазначеної постанови.

Скаргу обґрунтовувала тим, що в провадженні державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової А.В. перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 58876156 про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 885873,50 грн. При ознайомленні з матеріалами провадження виявилося, що постановою державного виконавця від 21.02.2019 було безпідставно відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1603/09, виданим 05.05.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області. Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки був пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, будь-яких судових рішень про поновлення цього строку стягувач не надав.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_3 . (а.с.2).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.3) провадження у цій справі відкрито.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року (а.с. 45-46) в задоволенні скарги ОСОБА_2 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 52-54) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_2 , визнати постанову державного виконавця Бердянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової А.В. про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2019 року неправомірною та зобов`язати державного виконавця усунути порушення, поновивши порушене право заявника шляхом скасування зазначеної постанови.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 56).

Відводів учасниками цієї справи суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 57), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 59).

АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало відзив на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_2 у цій справі (а.с. 68-72).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддею Поляковим О.З. у цій справі замінено суддю ОСОБА_5 у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 81-82).

У судове засідання 04 липня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи ОСОБА_2 , державний виконавець Бердянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачова А.В., АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 74-80, 84-85) не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційному суду електронною поштою заяву про розгляд справи без участі його представника (а.с. 83).

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове вищезазначених учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив заяву представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не зявились, за присутністю представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Горшовенка А.В. (а.с. 86).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 у цій справі, керувався Законом України «Про виконавче провадження», ст. 260 ЦПК України та виходив із того, що постанова державного виконавця винесена з урахуванням закону та у встановлені законодавством строки.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що в провадженні державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової А.В. перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 58876156 про стягнення з неї на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 885873,50 грн.

Постановою державного виконавця від 21.02.2019 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1603/09, виданим 05.05.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу в розмірі 885873,50 грн. (а.с.29 зворот).

З виконавчого листа № 2-1603/09 встановлено, що виконавчий лист було повернено стягувачу: 1) 20.12.2012 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», 2) 02.09.2015 року на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; 3) 13.11.2017 року на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 15 зворот, 27 зворот-28).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 01.12.2012 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 06.06.2015 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.02.2017 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що строк пред`явлення виконавчого листа встановлюється з дня його повернення, а отже постанова державного виконавця винесена з урахуванням закону та у встановлені законодавством строки, а тому в задоволенні скарги боржника у цій справі необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 дублюють доводи скарги боржника, не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Відсутність розгорнутої мотивації відмови суду у задоволенні вищезазначеної скарги боржника у цій справі не може бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги боржника.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження в новій редакції.

В силу вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

В силу вимог ст. 12 ч. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження (п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року).

За змістом п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Встановлено, що вищезазначений виконавчий лист № 2-1603/09 відносно боржника ОСОБА_2 , був виданий Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 05.05.2009 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року.

Відповідно до ст. 12 ч. 4 ч. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, останній раз вищезазначений виконавчий лист № 2-1603/09, виданий 05.05.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області відносно боржника ОСОБА_2 , повертався Банку 13.11.2017 року на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», про що свідчить відповідна відмітка державного виконавця на останньому (а.с.15 зворот) та копія постанови державного виконавця від 13.11.2017 року, на підставі якої останній повертався (а.с. 27 зворот-28).

За змістом вимог ст. 12 ч. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Тому, безпідставним у даному випадку є посилання боржника ОСОБА_2 в її апеляційній скарзі у цій справі на правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-711цс15 від 20.01.2016 року, яка стосувалась роз`яснень щодо строків пред`явлення виконавчого листа у зв`язку із набранням чинності редакцією Закону України «Про виконавче провадження» з 09 березня 2011 року.

Отже, враховуючи вищевикладені встановлені судом фактичні обставини цієї справи, станом на час прийняття 21.02.2019 року державним виконавцем постанови від про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом № 2-1603/09, виданим 05.05.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області відносно боржника ОСОБА_2 , 3-річний строк з 13.11.2017 року для пред`явлення останнього до примусового виконання не збіг, а тому суд першої інстанції правильно вважав, що постанова державного виконавця винесена з урахуванням закону та у встановлені законодавством строки, а тому у цій справі відсутні підстави для визнання останньої неправомірною (первісна вимога) та, відповідно, для задоволення решти вимог боржника, які є за своїм змістом є похідними від первісної вимоги у цій справі (про зобов`язання державного виконавця усунути порушення, поновивши порушене право заявника шляхом скасування зазначеної постанови).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім того, встановлено що ОСОБА_2 (а.с. 54), в силу вимог Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 09.07.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Поляков О.З.