ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/399/19 Справа № 215/4047/17 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я.А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони :

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2018 року, ухваленого суддею Квятковським Я.А. у м. Кривому Розі та повний текст рішення складено 23 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, з урахуванням змін та доповнень від 17 травня 2018 року до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ТВБВ ІІІ № 103/0343 про визнання права власності на частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку та про поділ рухомого майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 07.07.1979 року.

Рішенням суду від 07.12.2017 року шлюб було розірвано. Під час шлюбу ОСОБА_2 21.12.2016 року уклала договір №67099103 про банківський вклад «Мій пенсійний депозит» в ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 6000 доларів (158822,89 грн.), процентна ставка за депозитом складає 4,50 % річних, та відкрила депозитний рахунок НОМЕР_1. Датою повернення депозиту є 21.03.2017 р. Оскільки ці гроші були набуті під час шлюбу, позивач просив поділити грошові коштів, які знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний банк України», визнати право власності за ним на Ѕ грошового вкладу, що знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України» та складає 79411,45 грн.

Крім того, вказує, що за час спільного проживання ними було придбане майно, яке являється спільною власністю подружжя, а саме: Телевізор TV Mustepu MTV-4230 LT-2 вартістю 7399 грн., холодильник Indesit вартістю 3000 грн., пральна машина Samsung WF-S1061 вартістю 2429 грн., електричний водонагрівач Ariston SG 80 вартістю 1899 грн., м'який куточок (диван+крісло) вартістю 3100 грн., джерело безперебійного живлення POWERCOM вартістю 600 грн., вентилятор Delfi DSF вартістю 269 грн., інфрачервоний нагрівач Scarlett SC 259 вартістю 529 грн., принтер НР вартістю 1300 грн., набір кухонних меблів (навісні шкафи - 3 шт., шкаф - 1 шт., тумби -2 шт., стіл - 1 шт.) вартістю 2100 грн., плита газова Greta вартістю 1200 грн., крісло вартістю 1135 грн., тумба під телевізор вартістю 456 грн., стіл-книжка вартістю 370 грн., кондиціонер НРС вартістю 2500 грн., сервант вартістю 250 грн., набір спальних меблів (платтяний шкаф, два ліжка, дві тумби, треляж) вартістю 4000 грн., набір меблів для вітальні «Піонер» вартістю 3200 грн., відеомагнітофон SHARP 750 вартістю 350 грн., DVD плеєр LG вартістю 1118 грн., Wi-Fi Ozone HD вартістю 1100 грн., планшет вартістю 5852 грн., цифрова камера Nikon вартістю 1340 грн., смартфон Samsung вартістю 2592 грн., пилосмок PHILIPS вартістю 1117 грн., килим 1,5 м. * 2 м. вартістю 400 грн., килим 3 м. * 4 м. вартістю 800 грн., всього майно на суму 50401 грн.

У порядку поділу майна просив суд виділити йому в натурі майно на суму 18345 грн., а саме: телевізор TV Mustepu MTV-4230 LT-2 вартістю 7399 грн., холодильник Indesit вартістю 3000 грн., пральну машину Samsung WF-S1061 вартістю 2429 грн., пилосмок PHILIPS вартістю 1117 грн., м'який куточок (диван+крісло) вартістю 3100 грн., джерело безперебійного живлення POWERCOM вартістю 600 грн., ліжко з набору меблів для спальні вартістю 700 грн.

Просив суд виділити відповідачу в натурі майно на суму 32056 грн., а саме: електричний водонагрівач Ariston SG 80 вартістю 1899 грн., м'який куточок (диван+крісло) вартістю 3100 грн.; вентилятор Delfi DSF вартістю 269 грн., інфрачервоний нагрівач Scarlett SC 259 вартістю 529 грн., принтер НР вартістю 1300 грн., набір кухонних меблів (навісні шкафи - 3 шт., шкаф - 1 шт., тумби -2 шт., стіл - 1 шт.) вартістю 2100 грн., плиту газову Greta вартістю 1200 грн., крісло вартістю 1135 грн., тумба під телевізор вартістю 456 грн., стіл-книжка вартістю 370 грн., кондиціонер НРС вартістю 2500 грн., сервант вартістю 250 грн., набір спальних меблів (платтяний шаф, одно ліжко, дві тумби, треляж) вартістю 4000 грн., набір меблів для вітальні «Піонер» вартістю 3200 грн., відеомагнітофон SHARP 750 вартістю 350 грн., DVD плеєр LG вартістю 1118 грн., Wi-Fi Ozone HD вартістю 1100 грн., планшет вартістю 5852 грн., цифрову камеру Nikon вартістю 1340 грн., смартфон Samsung вартістю 2592 грн., килим 1,5 м. * 2 м. вартістю 400 грн., килим 3 м. * 4 м. вартістю 800 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ТВБВ ІІІ № 103/0343 про визнання права власності на частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку та про поділ рухомого майна подружжя.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне дослідження доказів, що мають значення для розгляду справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано надані ним докази, що кошти на вклад були отримані відповідачем після продажу квартири АДРЕСА_1 за 4200 доларів, які вона успадковала після смерті матері. Після продажу квартири ОСОБА_2 віддала 900 доларів ОСОБА_3, як власнику ј частини квартири, а залишок 3300 доларів США та 700 доларів США спільних з ОСОБА_1 поклала на депозитний рахунок онука ОСОБА_4 двома вкладами по 2000 доларів США до 21.12.2016 року. 21.12.2016 року ОСОБА_2 оформила договір №67099103 на вклад «Мій пенсійний депозит» в ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 6000 доларів США, які є спільною сумісною власністю сторін. Також зазначає, що кошти у сумі 2000 доларів США відповідач не могла успадкувати від матері ОСОБА_5, оскільки та хворіла і їй постійно необхідні були кошти на лікування. Крім того грошові кошти у сумі 6000 доларів США були зняті відповідачкою та покладені на депозитний рахунок онука ОСОБА_4

Також просить суд розділити майно подружжя, виділивши йому в натурі: телевізор TV Mustepu MTV-4230 LT-2 вартістю 7399 грн.,холодильник Indesit вартістю 3000 грн.,пральну машину Samsung WF-S1061 вартістю 2429 грн.,електричний водонагрівач Ariston SG 80 вартістю 1899 грн.,мягкий куточок (диван+крісло) вартістю 3100 грн., джерело безперебійного живлення POWERCOM вартістю 600 грн.,ліжко з набору меблів для спальні вартістю 700 грн.Всього на суму - 19127 гривень.

Виділити відповідачу ОСОБА_2 в натурі: вентилятор Delfi DSF вартістю 269 грн., інфрачервоний нагрівач Scarlett SC 259 вартістю 529 грн., принтер НР вартістю 1300 грн., набір кухонних меблів (навісні шкафи - 3 шт., шкаф - 1 шт., тумби -2 шт., стіл - 1 шт.) вартістю 2100 грн., плиту газову Greta вартістю 1200 грн., крісло вартістю 1135 грн., тумбу під телевізор вартістю 456 грн., стіл-книжка вартістю 370 грн., кондиціонер НРС вартістю 2500 грн., сервант вартістю 250 грн., набір спальних меблів (платтяний шкаф, одне ліжко, дві тумби, треляж) вартістю 3000 грн., набір меблів для вітальні «Піонер» вартістю 3200 грн., відеомагнітофон SHARP 750 вартістю 350 грн., DVD плеєр LG вартістю 1118 грн., Wi-Fi Ozone HD вартістю 1100 грн., планшет вартістю 5852 грн., цифрову камеру Nikon вартістю 1340 грн., смартфон Samsung вартістю 2592 грн., пилосмок PHILIPS вартістю 1117 грн., килим 1,5 м. * 2 м. вартістю 400 грн., килим 3 м. * 4 м. вартістю 800 грн. Всього майно на суму 31 274 гривень.

Зазначає про те, що відмовляючи у задоволенні позову, суд безпідставно взяв до уваги заперечення відповідача щодо завищеної вартості спільного майна, оскільки він просив суд розподілити майно в натурі, а не стягнути його вартість.

Крім того просить поділити рухоме майно набуте за час шлюбу,а саме планшет, цифрова камера Nіkon та смартфон Sumsung , якими користується онук.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_6, які кожен окремо підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07.07.1979 року сторони уклали шлюб. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.69).

21.12.2016 на ім'я відповідача ОСОБА_2 в ПАТ "Державний ощадний банк України" відкрито депозитний рахунок НОМЕР_1 на суму 6000 доларів США (а.с.55).

21.06.2017 ОСОБА_2 закрила даний рахунок, отримавши кошти в сумі 6000 доларів США (а.с. 55).

14.11.2016 на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ "Державний ощадний банк України" відкрито депозитний рахунок НОМЕР_2 на суму 2000 доларів США і станом на 30.05.2018 залишок по даному рахунку складає 10308,86 доларів США (а.с.108).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення до суду, депозитний рахунок на ім'я відповідача ОСОБА_2 закритий та будь які кошти на ньому відсутні, тому за відсутності коштів позовні вимоги позивача про його поділ шляхом визнання права власності є недоведеними, та з того, що позивачем не доведена дійсна вартість спільного майна на момент звернення до суду та придбання майна в період шлюбу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Пленум Верховного Суду України Постановою "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року роз'яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Із системного аналізу положень статей Сімейного Кодексу України слідує, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2016 року на ім'я відповідача ОСОБА_2 в ПАТ "Державний ощадний банк України" відкрито депозитний рахунок НОМЕР_1 на суму 6000 доларів США, 21.06.2017 ОСОБА_2 закрила даний рахунок, отримавши кошти в сумі 6000 доларів США (а.с.55).

Станом на вересень 2017 року, тобто на час звернення позивача до суду депозитний рахунок на ім'я відповідача ОСОБА_2 банком закритий та будь які кошти на ньому відсутні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову про визнання права власності за позивачем на Ѕ грошового вкладу, що складає 79411,45 грн. Позову з інших підстав позивачем не заявлявся.

Посилання позивача про те, що судом не враховано надані ним докази, що після продажу квартири за 4200 доларів США ОСОБА_2 віддала 900 доларів ОСОБА_3, як власнику ј частини квартири, а залишок 3300 доларів США та 700 доларів США спільних з ОСОБА_1 поклала на депозитний рахунок онука ОСОБА_4 двома вкладами по 2000 доларів США до 21.12.2016 року. 21.12.2016 року ОСОБА_2 оформила договір №67099103 на вклад «Мій пенсійний депозит» в ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 6000 доларів США, які є спільною сумісною власністю сторін, колегія суддів не бере до уваги, оскільки депозитний рахунок на час звернення до суду на ім'я відповідача банком закритий та будь - які кошти на ньому відсутні.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просив поділити майно, яке було придбано сторонами під час шлюбу, що відноситься до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, а саме: телевізор TV Mustepu MTV-4230 LT-2 вартістю 7399 грн.,холодильник Indesit вартістю 3000 грн.,пральну машину Samsung WF-S1061 вартістю 2429 грн.,електричний водонагрівач Ariston SG 80 вартістю 1899 грн.,мягкий куточок (диван+крісло) вартістю 3100 грн., джерело безперебійного живлення POWERCOM вартістю 600 грн.,ліжко з набору меблів для спальні вартістю 700 грн., вентилятор Delfi DSF вартістю 269 грн., інфрачервоний нагрівач Scarlett SC 259 вартістю 529 грн., принтер НР вартістю 1300 грн., набір кухонних меблів (навісні шкафи - 3 шт., шкаф - 1 шт., тумби -2 шт., стіл - 1 шт.) вартістю 2100 грн., плиту газову Greta вартістю 1200 грн., крісло вартістю 1135 грн., тумбу під телевізор вартістю 456 грн., стіл-книжка вартістю 370 грн., кондиціонер НРС вартістю 2500 грн., сервант вартістю 250 грн., набір спальних меблів (платтяний шкаф, одне ліжко, дві тумби, треляж) вартістю 3000 грн., набір меблів для вітальні «Піонер» вартістю 3200 грн., відеомагнітофон SHARP 750 вартістю 350 грн., DVD плеєр LG вартістю 1118 грн., Wi-Fi Ozone HD вартістю 1100 грн., планшет вартістю 5852 грн., цифрову камеру Nikon вартістю 1340 грн., смартфон Samsung вартістю 2592 грн., пилосмок PHILIPS вартістю 1117 грн., килим 1,5 м. * 2 м. вартістю 400 грн., килим 3 м. * 4 м. вартістю 800 грн.

Натомість, позивачем, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів вартості майна на час розгляду справи, оскільки вартість включеного позивачем до розділу визначена ним на власний розсуд, яка в ході судового розгляду сторонами узгоджена не була та представник відповідача, як в суді першої інстанції, так і в апеляційної інстанції стверджував, що вартість вищезазначеного майна є значно завищеною і не відповідає його дійсній вартості на даний час.

Таких доказів позивачем не надано й суду апеляційної інстанції. Крім того, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції сторонам роз'яснювалось положення ст. ст. 12, 81 ЦПК України, згідно яких доведення дійсної вартості майна покладається на позивача, який від проведення товарознавчої експертизи відмовився та іншим чином не довів дійсну вартість спільного майна.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги позивача у частині поділу рухомого майна, а саме: телевізору TV Mustepu MTV-4230 LT-2 вартістю 7399 грн., холодильника Indesit вартістю 3000 грн., пральної машини Samsung WF-S1061 вартістю 2429 грн., електричного водонагрівача Ariston SG 80 вартістю 1899 грн., м'якого куточоку (диван+крісло) вартістю 3100 грн., джерела безперебійного живлення POWERCOM вартістю 600 грн., вентилятору Delfi DSF вартістю 269 грн., інфрачервоного нагрівача Scarlett SC 259 вартістю 529 грн., принтеру НР вартістю 1300 грн., набору кухонних меблів (навісні шкафи - 3 шт., шкаф - 1 шт., тумби -2 шт., стіл - 1 шт.) вартістю 2100 грн., плити газової Greta вартістю 1200 грн., крісла вартістю 1135 грн., тумби під телевізор вартістю 456 грн., стіл-книжки вартістю 370 грн., кондиціонера НРС вартістю 2500 грн., серванту вартістю 250 грн., набору спальних меблів (платтяний шкаф, два ліжка, дві тумби, треляж) вартістю 4000 грн., набору меблів для вітальні «Піонер» вартістю 3200 грн., відеомагнітофону SHARP 750 вартістю 350 грн., DVD плеєру LG вартістю 1118 грн., Wi-Fi Ozone HD вартістю 1100 грн., цифрової камери Nikon вартістю 1340 грн., пилосмока PHILIPS вартістю 1117 грн., килима 1,5 м. * 2 м. вартістю 400 грн., килима 3 м. * 4 м. вартістю 800 грн.є недоведеними.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що відмовляючи у задоволенні позову суд безпідставно взяв до уваги заперечення відповідача щодо завищеної вартості спільного майна, оскільки він просив суд розподілити майно в натурі, а не стягнути його вартість, так як, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи сторонами не заперечувалось набуття вищевказаного майна в період шлюбу, однак позивачем не доведена дійсна його вартість на час розгляду справи.

Крім того, колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи позивача про поділ рухомого майна набутого за час шлюбу,а саме планшету та смартфону Sumsung, якими користується онук, оскільки розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання планшету та смартфону Sumsung у шлюбі, у зв'язку з чим на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову в цій частині.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконав вимоги зазначених законів, оцінив допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2019 року

Головуючий:

Судді: