Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 676/4930/15-ц

провадження № 61-21630св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області, у складі колегії суддів: Грох Л. М., Костенка А. М., Гринчука Р. С., від 24 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької областіз позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що на початку червня

2015 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, у дворі будинку АДРЕСА_2 , здійснив наїзд на її собаку, в результаті чого остання загинула.

Собака належала до рідкісної породи « Бішон Фризе » (тавро № 14 Y 812 ), брала участь у виставках, здобула ряд дипломів та нагород і була її власністю.

Оціночна вартість собаки складає 1 000 доларів США, а в результаті її загибелі їй було завдано майнову шкоду, яку з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, у розмірі 25 443, 40 грн, що еквівалентно 1 000 доларів США станом на 20 квітня 2016 року просила стягнути із відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 443, 40 грн шкоди, що еквівалентна 1 000 доларів США, станом на 20 квітня 2016 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Висновки суду першої інстанції обґрунтовані тим, що шкода, завдана

ОСОБА_1 джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку із наїздом на її собаку автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , а тому підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, незалежно від наявності вини відповідача.

Визначаючи розмір завданої шкоди суд виходив з вартості собаки згідно договору купівлі-продажу від 26 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 та засвідченого керівником Хмельницького обласного відділу ВГО «КСУ» ОСОБА_7, еквівалентної по курсу долару США станом на

20 квітня 2016 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 000 грн відшкодування завданої майнової шкоди.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню (частина перша-друга статті 533, частина друга статті 1193 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Договір купівлі-продажу від 26 липня 2014 року підтверджує факт понесення ОСОБА_1 фактичних витрат на придбання собаки в розмірі 1 000 доларів США, що на момент здійснення покупки складало 12 200 грн, а відтак, і заподіяння шкоди позивачці в зазначеному розмірі.

При цьому, оскільки позивачем було допущено грубу необережність, яка полягає в тому, що вона не забезпечила безпеку супроводжуваної домашньої тварини чим сприяла настанню шкоди, колегія суддів дійшла до висновку, що розмір відшкодування підлягає зменшенню до 8 000 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи № 676/4930/15-ц з місцевого суду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

04 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 676/4930/15-ц передано судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що обґрунтовуючи та визначаючи ступінь її вини в завданій шкоді, як грубу необережність, апеляційний суд послався на пункт 7 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених 17 червня

1980 року Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству, яким передбачено їх вигул з обов`язковим забезпеченням безпеки людей тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку, та виходив з відсутності реєстрації собаки в комунальному підприємстві « Добробут » (далі - КП «Добробут») та відповідної відмітки в реєстраційному посвідченні собаки.

Вважала, що з її боку допущено необачність, а не грубу необережність.

Стверджувала, що відповідно до частини другої статті 535 ЦК України розмір відшкодування завданої їй майнової шкоди повинен визначатися виходячи з вартості собаки на момент її придбання 1 000 доларів США.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_2 на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач просив касаційну скаргу залишити без задоволення.

Наголошував на тому, що в діях ОСОБА_1 вбачається неналежний догляд за собакою, який полягав у нездійсненні заходів безпеки при супроводі домашньої тварини, що виключає його вину.

Посилання ОСОБА_2 в запереченні на касаційну скаргу на необхідність скасування рішення Апеляційного суду Хмельницької області

від 24 січня 2017 року та відмови у позові ОСОБА_1 не є предметом розгляду касаційного суду, оскільки своїм правом на подання касаційної скарги у встановлених порядку та строки відповідач не скористався.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 червня 2015 року, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_2 в дворі будинку

АДРЕСА_2, ОСОБА_2 здійснив наїзд на собаку породи «Бішон Фризе »

кличка « Бланка Білосніжка Аристократ», 24 березня 2014 року народження ,

тавро № 14 Y 812 , що належала на праві власності ОСОБА_1 , в результаті чого собака загинула.

Із показань свідків суди встановили факт вигулу позивачем собаки без повідка.

Оціночна вартість загиблої собаки на час її придбання становила

1 000 доларів США.

За повідомленням КП «Добробут» ОСОБА_1 . із заявою про реєстрацію собаки не зверталася, реєстраційне посвідчення на неї не отримувала.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 213 ЦПК України 2004 року рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до частини третьої статті 10, статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх).

Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити:

- безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною;

- безпеку супроводжуваної домашньої тварини;

- безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою.

При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Згідно із Правилами тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених спеціальним наказом Міністерства охорони здоров`я УРСР та Міністерства житлово-комунального господарства УРСР від 17 червня 1980 року (далі - Правила) підприємства, установи, організації і громадяни - власники собак, котів і хижих тварин зобов`язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов`язкового забезпечення безпеки людей.

При додержанні вимог, вказаних у пункті 2 Правил, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив`язі або без неї. Без повідків і намордників дозволяється тримати: собак при отарах і гуртах тварин, при оперативному використанні спеціальними організаціями, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово-дресирувальних площадках.

Власникам собак і котів дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю

(з обов`язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку.

Правила утримання домашніх тварин на території міста Кам`янець-Подільський погоджені рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 13 квітня 2006 року № 764 «Про погодження «Правил утримання у м. Кам`янці-Подільському тварин громадянами, підприємствами та організаціями».

Відповідно до підпункту а) пункту 5 Правил утримання у м. Кам`янці-Подільському тварин громадянами, підприємствами та організаціями власники собак, котів і хижих тварин зобов`язані звернутися у житлово-комунальне підприємство, на території якого вони проживають і за власний рахунок зареєструвати тварин (отримати реєстраційні посвідчення і для собак номерні знаки.

Згідно підпункту а) пункту 6 Правил утримання у м. Кам`янці-Подільському тварин громадянами, підприємствами та організаціями власникам собак і котів дозволяється виводити собак з жилих та інших приміщень, а також ізольованих територій, в загальні двори або на вулицю тільки на короткому повідку із намордником, мати із собою реєстраційне посвідчення, в якому зроблено відповідну відмітку з прикріпленим до нашийника номерним знаком та обов`язковим забезпеченням безпеки людей.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина п`ята статті 1187

ЦК України) відповідач ОСОБА_2 міг бути звільнений від обов`язку відшкодувати ОСОБА_1 майнову шкоду за умови доведення, що шкоду завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Відповідно до частини першої-другої статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Позивач на обґрунтування позову зазначала, що винними діями відповідача ОСОБА_2 , який здійснив наїзд на її собаку, їй завдано шкоду.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що позивач не забезпечила належний догляд за своєю твариною, здійснювала вигул собаки без повідка чим порушила Правила утримання тварин у м. Кам`янці-Подільському та сприяла настанню шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд, встановивши причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 , як володільця джерела підвищеної небезпеки, та заподіяною шкодою, дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню шкоди.

Доказів про те, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого відповідачем суду не надано.

При цьому судом апеляційної інстанції надана належна оцінку, як діям ОСОБА_2 , так і діям ОСОБА_1 , яка не в повній мірі забезпечила заходи безпеки супроводжуваної домашньої тварини, контроль та нагляд за її поведінкою, що апеляційний суд розцінив як грубу необережність, яка сприяла виникненню шкоди.

За таких обставин, визначаючи розмір відшкодування шкоди, апеляційний суд обґрунтовано врахував положення частини другої статті 1193 ЦК України та зменшив розмір такого відшкодування до 8 000 грн.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із висновками апеляційного суду стосовно встановлених обставин, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судом, спрямовані на переоцінку доказів у справі та не свідчать про порушення цим судом норм матеріального чи процесуального права, яке б призвело до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, встановив обставини справи та ухвалив обґрунтоване судове рішення із дотриманням норм процесуального права.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого судового рішення - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись статтями 400, 402, 401, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта