Номер провадження: 22-ц/813/3711/19
Номер справи місцевого суду: 503/816/18
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2012 року, з 1000 грн до 4500 на місяць, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1000 гривень на місяць до досягнення дитиною повноліття. Проте, як зазначає позивач, цих коштів не вистачає для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Донька вже подорослішала та відповідно зросли її потреби. Крім того, у позивача народилася ще одна дитина, у зв"язку з чим збільшилися її витрати на утримання дітей. Самостійно забезпечити доньку ОСОБА_4 всім необхідим для нормального розвитку дитини, позивач не може.

При цьому, позивач зазначає, що після ухвалення 03.10.2012 року судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, у відповідача значно покращився майновий стан.

Так, у листопаді 2012 року він набув у користування житловий будинок, площею 183 кв.м., розташований в м.Вінниці, у квітні 2015 року набув у приватну власність житловий будинок, площею 60 кв.м. та дві земельні ділянки, площею 7296 та 2500 кв.метрів, розташовані в с .Ілляшівка Тростянецького району Вінницької області , а з грудня 2015 року орендує офіс в центрі м.Вінниці.

Розмір доходу відповідача у 2016 році від здійснення підприємницької діяльності склав приблизно 80 000 грн., а вже у 2017 році близько 180 000 грн.

Крім того, як зазначає позивач, відповідач з 2014 по 2018 рік здійснює адвокатську діяльність в Регіональному центрі з надання безоплатної вторинної допомоги у Вінницькій області, та відповідно отримує від цього немалий дохід.

Вищенаведені обставини свідчать про покращення майнового стану відповідача, у зв"язку з чим на думку позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4500 грн на місяць.

Відповідач надав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 та зазначив, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4500 гривень, оскільки на його утриманні знаходяться малолітня донька ОСОБА_12 , 2017 року народження та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

При цьому, як зазначає відповідач, у позивача навпаки покращився майновий стан, вона має власну перукарню та салон, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , а у січні 2016 року позивач стала власником двокімнатної квартири за даною адресою.

Крім того, позивач являється ФОП у галузі індустрії краси, у зв"язку з чим отримує чималий дохід, а тому вона не потребує збільшення розміру аліментів.

Позивач з цього приводу надала пояснення та зазначила, що квартира, перукарня та офіс, які розташовані в АДРЕСА_3 перейшли її у власність на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25.12.2014 року за її позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно. Позивач зазначає, що після смерті її бабусі залишилася спадщина у вигляді квартири, за зазначеною адресою, частина якої переобладнана у перукарню та офіс. На момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, зазначена вище спадкова маса вже належала позивачці. Отже, оформлення правовстановлюючих документів на неї у 2014 році не дає підстав для висновку про покращення майнового стану ОСОБА_2 після 03.10.2012 року. Крім того, більшу частину свого часу вона приділяє вихованню дітей, а її доходу від підприємницької діяльності ледь вистачає на харчування та сплату комунальних платежів.

Відповідач в свою чергу додатково пояснив, що за 2016 рік ним було сплачено 7 104,84 грн.податків, 33200 грн.орендної плати, 627,82 комунальних послуг за водопостачання та водовідведення, 12 482,39 грн.комунальних послуг з газопостачання та 767,04 грн за електричну енергію, а всьго по вказаним платежам було здійснено оплату на загальну суму 54 182,09 грн. Відтак, залишок коштів від отриманого доходу за 2016 рік становить біля 25 000 гривень на рік, що дорівнює 2000 грн на місяць. За 2017 рік відповідачем сплачено 16 128 грн. податків, 37 200 грн орендної плати, 1 112,77 грн.комунальних послуг за водопостачання та водовідведення, 15 908,63 грн комунальних послуг з газопостачання та 1 264,79 грн за електричну енергію, а всього по вказаним платежам ним було здійснено оплату на загальну суму 71 614,19 грн. Відтак, залишок коштів від отриманого доходу за 2017 рік становить 105 000 грн на рік, що дорівнює приблизно 8 000 грн на місяць. При цьому, кожного місяця він сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн та утримує сім"ю з трьох чоловік, а тому сплачувати аліменти у розмірі 4500 грн на місяць він не має можливості та просить задовольнити вимоги позивача частково, збільшивши розмір аліментів на утримання дитини з 1000 грн до 1200 грн. (а.с.100-101).

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Виконавчий лист виданий на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 03.10.2012 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано таким, що втратив чинність.

Для вирішення питання про судові витрати пов`язані з розглядом справи призначено судове засідання на 12 грудня 2018 року о 15:40 год. в залі судових засідань в приміщенні Кодимського районного суду Одеської області.

Додатковим рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12.12.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю покладених на сторони судових витрат у розмірі 142 грн.87 коп.

Не погоджуючись з рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, збільшивши розмір аліментів на утримання дитини з 1000 грн до 1500 грн на місяць, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив з матеріального стану відповідача та положень ст.192 СК України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково з наведених в цій постанові підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.09).

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Після ухвалення вищевказаного судового рішення, у позивача та відповідача змінився сімейний стан. Так, у позивача в іншому шлюбі народилася ще одна дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач в свою чергу також одружився та в нього народилася дитина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дружина ОСОБА_13 з 18.08.2017 року перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП, діяльність у сфері права.

Позивач також зареєстрована як ФОП з надання послуг перукарням та салонам краси.

Відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_1 здійснює індивідульну адвокатську діяльність з 2010 року, за адресою: АДРЕСА_4 .

Даний офіс за вказаною адресою, ОСОБА_1 винаймає у ФОП ОСОБА_14 за договором оренди нежитлового приміщення від 29.12.2015 року та відповідно договору орендна плата з 29.12.2015 року складає 2500 грн на місяць. Відповідно довідок ФОП ОСОБА_14 орендна плата нежитлового приміщення змінюється та з 01.01.2017 року складає 3000 грн., з урахуванням оренди сейфу 3100 грн., а з 01.01.2018 року орендна плата складає 4000 грн., з урахуванням сейфу 4100 грн. (а.с.142-148) .

Відповідно договору найму житлового приміщення від 12.01.2016 року, ОСОБА_15 передала у безоплатне користування ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 183,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . За згодою сторін, наймач безоплатно користується житловим будинком, проте сплачує комунальні та інші послуги, необхідні для утримання будинку (а.с.150).

Відповідно до довідки ТОВ „Вінницягаз збут" від 24.10.2018 року, за адресою АДРЕСА_2 , відповідачем було сплачено послуги з газопостачання за 2016 рік у розмірі 12 482,39 грн.; за 2017 рік - 15908,63 грн.; за 2018 рік 15 635,68 грн. (а.с.153).

Відповідно довідки ПАТ „Вінницяобленерго" від 24.10.2018 року, по особовому рахунку НОМЕР_1 , за спожиту електроенергію за 2016 рік було сплачено 767,04 грн., за 2017 рік 1264 грн.79 коп., а станом на 23.10.2018 року - 1218,16 грн. (а.с.154).

Відповідно довідки, а.с.152, відповідач сплатив 627,82 комунальних послуг за водопостачання та водовідведення.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач, відповідно його декларації за 2016 рік, зареєстрував свій дохід від зайняття підприємницькою діяльністю у розмірі 78 965 грн., а за 2017 рік у розмірі 178 571 грн.

Разом з тим, відповідно до податкової декларації, за 2016 рік ОСОБА_1 сплатив єдиний податок на загальну суму 3 307 грн.20 коп.

Відповідно до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, ОСОБА_1 сплатив єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за 2016 рік на загальну суму 3 797, 64 грн..

Відповідно податкової декларації платника єдиного податку - ФОП за 2017 рік, ОСОБА_1 сплатив єдиний податок за 2017 рік на загальну суму 7 680 грн.

Відповідно до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, ОСОБА_1 сплатив єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за 2017 рік на загальну суму 8 448 грн.;

Відповідно до квитанції, за 2016 рік ОСОБА_1 сплатив за оренду офісу грошові кошти у розмірі 33 200 грн..

Відповідно довідки ФОП ОСОБА_14 від 10 травня 2018 року за вих.№ 15, ОСОБА_1 за 2017 рік було сплачено орендну плату у сумі 37 200 грн., з розрахунку 3100 грн за календарний місяць.

Таким чином, за 2016 рік відповідачем було сплачено 7 104,84 грн.податків, 33200 грн.орендної плати, 627,82 комунальних послуг за водопостачання та водовідведення, 12 482,39 грн.комунальних послуг з газопостачання та 767,04 грн за електричну енергію, а всьго по вказаним платежам було здійснено оплату на загальну суму 54 182,09 грн. Відтак, залишок коштів від отриманого доходу за 2016 рік становить біля 25 000 гривень на рік, що дорівнює 2000 грн на місяць. За 2017 рік відповідачем сплачено 16 128 грн. податків, 37 200 грн орендної плати, 1 112,77 грн.комунальних послуг за водопостачання та водовідведення, 15 908,63 грн комунальних послуг з газопостачання та 1 264,79 грн за електричну енергію, а всього по вказаним платежам ним було здійснено оплату на загальну суму 71 614,19 грн. Відтак, залишок коштів від отриманого доходу за 2017 рік становить 105 000 грн на рік, що дорівнює приблизно 8 000 грн на місяць. При цьому, у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 (в матеріалах справи дані про заборгованість відсутні) та на його утриманні перебуває сім"я з трьох чоловік: він, малолітня донька та непрацююча дружина, що виходить приблизно по 2 333 грн на кожного.

Тому сума, до якої просить збільшити розмір аліментів позивач, є неспроможньою для відповідача.

При цьому, відповідач в апеляційній скарзі, погодився сплачувати на утримання дитини ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1500 грн на місяць.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2018 р." прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Виходячи наведених обставин, колегія суддів вважає за справедливе змінити оскаржуване рішення суду, збільшивши стягнутий за рішенням суду від 03.10.2012 розмір аліментів з 1000 гривень до 1500 гривень, враховуючи, що відповідач підтвердив своє бажання на збільшення розміру стягнення аліментів до 1 500 грн. щомісяця.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі, за вибором позивача, а стягнуті судом аліменти на утримання дитини у відсотковому розмірі від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідають нормам закону.

СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний мінімальний розмір прив"язується судом до вже визначеного розміру стягнутих аліментів та не підлягає стягненню окремо у вигляді розміру стягнутих аліментів.

Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення підлягає зміні.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади,а також важливість предмета спору для заявника

(див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: «Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З початку січня 2019 року по 03.07.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 483 справи.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року змінити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2012 року, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 гривень на 1500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.07.2019 року до повноліття дитини ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено: 03.07.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін