Справа №461/528/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Радченко В.Є.,

при секретарі судових засідань Сидорак М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 04 жовтня 1990 року Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис №3446.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 04.10.1990 року. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони є різними людьми, втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Проживають по одній адресі, проте кожен живе своїм життям, відповідач зловживає алкоголем, створює конфліктні ситуації. Сім`я існує лише формально. Вважає, що примирення та збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам сторін. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб та стягнути з відповідача сплачений судовий збір 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу за складання позовної заяви в розмірі 600 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не прибула. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Через канцелярію суду поступила заява ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду за закінченням термінів зберігання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому відповідач в силу п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило.

Суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності позивача та відповідача, які належним чином повідомлені про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 04 жовтня 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, про що зроблено відповідний актовий запис №3446, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

У даному шлюбі народилося двоє синів, які на даний час є повнолітніми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, сторони подружніх відносин не підтримують.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд проходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити.

Окрім того, згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивач після розірвання шлюбу просила не змінювати її прізвище « ОСОБА_8 », суд вважає за необхідне задовольнити дану вимогу.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено 768,40 грн. судового збору.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору.

Щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частинами першою та другою статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно роз`яснень, які містяться в 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу квитанцію №QS18912201 від 23/01/2019 р.

Проте, позивач не надала доказів того, що укладала будь-які договори з адвокатом, не надала ордеру про надання правової допомоги, копії свідоцтва адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю,угоди про надання правової допомоги адвоката, акту прийому-передачі виконаних робіт на підтвердження переліку послуг, наданих відповідно до угоди про надання правової допомоги та їх вартості, відтак суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат.

За таких обставин, суд вважає, що витрати ОСОБА_1 на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 105, 112, 114 СК України, ст.ст. 5, 10, 13, 142, 200, 206, 223, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який зареєстровано 04 жовтня 1990 року Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, про що зроблено відповідний актовий запис №3446.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_8 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Понесені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу залишити за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.05.2019 року.

Суддя: Радченко В.Є.