справа № 489/5017/19
провадження №2/489/2228/19
УХВАЛА

про звільнення від сплати судового збору

16 вересня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на 15/64 частки будинку АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

При цьому позивачка просила звільнити її від сплати судового збору, своє клопотання мотивувала тим, що вона знаходиться в скрутному матеріальному становище, єдиним її прибутком є виплата по догляду за дитиною у розмірі 800,00 грн. на місяця, а тому вона немає можливості сплатити судовий збір.

Згідно частини 1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно частини 2 статті 136 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 цього Закону визначена ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, за майнову вимогу, яка відповідно до частки в нерухомому майні на яке претендує позивач, за оцінкою останньої, складає 9127,00 грн., та відповідно має бути оплачена судовим збором в розмірі 768,40 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви відсутні, так як нею не надано доказів, що вона відноситься до категорії осіб, які відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

Керуючись статтями 259-261, статтею 8 Закону України «Про судовий збір», суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Коваленко