Житомирський апеляційний суд
Справа №292/189/18 Головуючий у 1-й інст. Гуц О. В.
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 292/189/18 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Гуц О.В. у смт Пулини,

в с т а н о в и в :

12 лютого 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 05.09.2008.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 05.09.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 процентів річних за користування грошовими коштами, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.11.2017 утворилась заборгованість, яка становить 117 000,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 10 751,07 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 106 248,93 грн. Посилаючись на наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.09.2008 в сумі 46 538, 87 грн. та судовий збір в сумі 700, 86 грн. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що крім Заяви-Анкети про отримання кредиту ніяких договорів не підписувала. Вказує, що судом безпідставно не задоволено її заяву про застосування строків позовної давності. Посилається на те, що у Заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, а навпаки відповідно до умов Заяви-Анкети передбачена скорочена позовна давність - 120 днів. Зазначає, що строк дії картки закінчився у листопаді 2010 року, останній платіж нею було здійснено у 2013 році, а з позовною заявою Банк звернувся до суду лише у березні 2018 року. Вказує, що Банк без її згоди періодично проводив списання коштів у 2014-2015 роках.

До апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк», суд першої інстанції виходив із того, що строк дії картки закінчується у лютому 2017 року, а відтак застосування положень ст. 256-258 ЦК України є безпідставним. Вказав, що у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання у відповідачки утворилася заборгованість по кредиту та відсоткам за користування кредитом у розмірі 36% на рік, так як підвищення відсоткової ставки Банком в односторонньому порядку суперечить законодавству.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із такого.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 05.09.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) укладено кредитний договір шляхом підписанням Заяви-Анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500грн на платіжну картку зі сплатою 36 процентів річних за користування грошовими коштами, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві (а.с. 12).

Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_1 перед Банком утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2017 за розрахунком Банку, наданим до позовної заяви, становить 117 000,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 10 751, 07 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 106 248, 93 грн.

Згідно пункту 9.12. Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. Водночас, із Правил користування платіжною картою убачається, що строк дії кредитного договору, кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Як передбачено пунктом 3.1.1. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Матеріалами справи підтверджується, що за кредитним договором б/н від 05.09.2008 відповідачці, починаючи із зазначеної дати, неодноразово видавались кредитні картки, а саме 05.09.2008 видано картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 01/10, 27 січня 2011 року - картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 10/14, 12 березня 2013 року - № НОМЕР_3 з терміном дії до 05/15, 18 вересня 2013 року - № НОМЕР_4 із терміном дії до 02/17 (а.с. 56).

Отже, доводи наведені в апеляційній скарзі, що строк дії картки закінчився у листопаді 2010 року не відповідають фактичним обставинам справи.

При отриманні картки 05.09.2008 ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт 500 грн., який в подальшому змінювався, а саме: 23.11.2009 кредитний ліміт знижено до 160 грн., 27.05.2010 - знижено до 0, 00 грн., 05.10.2011- збільшено до 1500 грн., 31.01.2013 - збільшено до 5000 грн., 26.10.2013 - збільшено до 11 000 грн., 01.12.2014 - знижено до 2066, 09 грн., 19.08.2015 - збільшено до 10760, 00 грн. (а.с. 55).

Пунктом 5.4. Правил користування платіжною картою встановлено, що погашення по кредиту процентів відбувається щомісячно за попередній місяць, а тіла кредиту в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Отже, умовами договору передбачено погашення відсотків за користування кредитом періодичними щомісячними платежами, а кредитного ліміту в повному обсязі не пізніше закінчення строку дії кредитної картки.

Пунктом 5.6. Правил користування платіжною картою передбачено, що держатель доручає банку списувати з будь-якого його рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежів з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Представник Банку в суді апеляційної інстанції пояснив, що з рахунків ОСОБА_1 банком списувались грошові кошти, про що їй було відомо і вона з цим погоджувалась (схвалювала).

Із виписки банку вбачається, що останній платіж по погашенню кредиту (у тому числі процентів) відбувся у листопаді 2015 року (а.с.63), позовну заяву Банк направив до суду 12 лютого 2018 року, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування позовної давності.

З наведених підстав не можуть бути враховані доводи апеляційної скарги в цій частині.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що при розрахунку заборгованості за кредитним договором банком нараховувались проценти за підвищеною процентною ставкою 43,20% без згоди позичальника. Окрім того проценти нараховувались на проценти.

У зв'язку з цим Банком надано розрахунок за яким розмір процентів станом на 30.11.2017 року визначено в сумі 8833,72грн.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що картка діє до 28 лютого 2017 року, а тому підстав для нарахування процентів у розмірі 36% після цієї дати у кредитодавця не було.

Із наданого розрахунку вбачається, що розмір нарахованих відсотків до закінчення строку дії картки становить 6 477,75 грн (а.с.226), а тому саме цей розмір підлягає стягненню з відповідачки.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318 цс 18, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції в частині стягнутих процентів за користування кредитом підлягає зміні у зв'язку із зменшенням суми стягнутих процентів з 35 787,80грн. до 6 477,45грн., а загальної суми заборгованості - з 46 538,87 грн. до 17 228,52грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишається без змін.

У зв'язку із частковим задоволенням позову з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 348,69 грн. (ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року змінити в частині розміру стягнутих процентів за користування кредитом, зменшивши їх розмір із 35787, 80 грн. до 6477,45 грн., а загальну суму заборгованості - з 46 538,87грн. до 17 228,52грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 348,69 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.02.2019.

Головуючий Судді