Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Личківської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Личківської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом.

Позивач в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася спадщина, що складається з Ѕ частини домоволодіння в АДРЕСА_1 .

За життя батько позивача залишив заповіт від 01 серпня 2014 року, посвідчений секретарем виконкому Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 19, в якому вказав позивача як спадкоємця житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

Позивачем було подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Позивач вважає, що має право спадкувати Ѕ частину житлового будинку, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку по праву спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохав розглянути справу без їхньої участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого 01 серпня 2014 року, посвідчений секретарем виконкому Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 19, ОСОБА_2 вказав позивача як спадкоємця житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 (а. с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 176. (а. с. 15).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак повідомленням нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок (а. с. 17).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті батька, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за нею права на Ѕ частину житлового будинку, який належав померлому ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 12, 13 ,81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Личківської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 право власності на Ѕ частину домоволодіння в АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку загальною площею 48,8 кв.м., житловою 17,3 кв.м (літ. А в технічному паспорті), сіней (літ. а), літньої кухні (літ. Б), сараю (літ. В, Г, Д), навісу (літ. Е), вбиральні (літ. Ж), погреба (літ. пг), колодязя (№ 1), огорожі (№ 2-4), що належало її батькові ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , по праву спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 грудня 2019 року.

Суддя Т.А.Ковальчук