РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019

м.Харків

Справа № 639/4184/18

провадження 2/639/314/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особи-Новобаварський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, 3 особа Новобаварський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1, посилаючись на те, що зазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і відповідачу ОСОБА_2-сину позивача.

ОСОБА_1 стверджує, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, за житлом не доглядає, будь-яких відносин з позивачем не підтримує. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач добровільно віддав ключі від квартири, виїхав на інше місце проживання в Росію, а його реєстрація створює незручності та заважає повноцінно користуватися будинком, а також продати його.

З посиланням на норми ст.ст. 163, 71, 107 ЖК України, ст.ст. 383,391,321 ЦК України позивач просила задовольнити позовні вимоги, просить розглядати справу без позивача та представника через зайнятість.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив суду відзив, в якому визнає позовні вимоги та не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, частина якого належить йому на праві власності. Зазначає, що задоволення позову не порушить його права в частині володіння та розпорядження своєю власністю, оскільки позивач не ставить питання про позбавлення його такого права.

ОСОБА_2 стверджує, що він намагався самостійно знятися з реєстрації, але з об'єктивних причин не міг цього зробити, оскільки від громадянства України він відмовився, український паспорт здав , отримав громадянство Російської Федерації. Для зняття з реєстрації звертався також через представника, якому передав посвідчену нотаріально довіреність, проте було відмовлено через відсутність необхідних документів, а саме військового квитка та паспорта, яких у відповідача не має.

Представник третьої особи - Новобаварського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області , 3 особи-ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про причину неявки суд не сповістили, відзиву або письмових пояснень не надали.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.12.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, 3 особа- Новобаварський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про припинення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 серпня 2018 року у відкритті провадження у справі відмовлено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України , оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 .11.2018 року ухвала судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року скасована, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази , надані в обґрунтування позову, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами, визначеними ч.1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ч.4 ст. 206 ЦПК).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.04.1998 року №6-98-128339, виданого Харківським центром приватизації державного житлового фонду, а ОСОБА_1 також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6.

Виходячи з того, що квартира належить сторонам на праві власності, посилання у позові на норми ст.ст. 71,72,107 ЖК України, які передбачають дві різні підстави визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є помилковими, оскільки регулюють правовідносини наймачів та членів їх сімей при користуванні житловими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а не ті, що перебувають у власності громадян.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

30.05.2017 року ОСОБА_2 громадянин Росії, який зареєстрований у м.Світлогорськ , видав на ім'я ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність 39 АА 1452347, та уповноважив позивача бути його представником у всіх організаціях, установах України з питань зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою:АДРЕСА_1.Разом з довіреністю направлена позивачеві заява, посвідчена нотаріально 39АА 1452348 , про надання згоди зняти його з реєстраційного обліку ( а.с. 70, 75-76).

Позивачу ОСОБА_3, яка діяла за довіреністю відповідача, відмовлено відділом реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зняття з реєстрації місця проживання , оскільки не надано документа, що посвідчує особу представника та військового квитка або посвідчення про приписку( а.с. 23 зв.).

Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 19, 81, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особи-Новобаварський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4-задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кв. АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, прож.АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2, прож. АДРЕСА_1).

3 особи: ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_3, прож.АДРЕСА_1

ОСОБА_4 ( ІПН НОМЕР_4, прож.АДРЕСА_1

Новобаварський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ( , м.Харків, вул.Римарська, 24).

Повне судове рішення виготовлено 25.02.2019.

СУДДЯ -