ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5507/19 Справа № 205/7077/18 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

01 жовтня 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Вказували, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 лютого 2015 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 6.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначали, що відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 06 вересня 2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 12.824 грн. 30 коп., де заборгованість за тілом кредиту 3.985 грн.42 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1.776 грн.44 коп., заборгованість за пенею 5.975 грн.57 коп., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 586 грн.87 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором № б/н від 20 лютого 2015 року у розмірі 12.824 грн.30 коп. та судовий збір у розмірі 1.762 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 20 лютого 2015 року у загальному розмірі 4.205 грн.60 коп., де заборгованість за тілом кредиту 3.985 грн. 42 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом 220 грн. 18 коп.

В задоволені решти позовних вимог щодо стягнення суми штрафів відповідно до п. п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 586 грн.87 коп. - штраф (процентна складова), заборгованості по пені 5.975 грн.57 коп. та решти суми відсотків у розмірі 1.556 грн.26 коп. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 577 грн.83 коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року в частині відмови у стягненні суми, ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ "ПриватБанк" задовольнити повністю та стягнути судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач висловив згоду на укладення договору та засвідчив особистим підписом, що згоден з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг; відсутність підпису боржника на Умовах та Правилах надання банківських послуг не свідчить про неукладеність договору; відповідач укладення чи неукладення кредитного договору не оспорював.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 лютого 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 6.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6).

Позивач наполягав, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом станом на 06 вересня 2018 року складає 12.824 грн.30 коп., де заборгованість за тілом кредиту 3.985 грн.42 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1.776 грн.44 коп., заборгованість за пенею 5.975 грн.57 коп., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 586 грн.87 коп. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що в силу укладеного договору у відповідача виникло зобов`язання повернути кредитні кошти частинами, у розмірах та у строки, які зазначені у кредитному договорі та сплачувати відсотки за користування кредитом, позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню; оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в Анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати штрафів за невиконання договору, то вимоги банку в цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з матеріалів справи, а саме: з анкети-заяви, заповненої ОСОБА_1 20 лютого 2015 року (а.с.6), вбачається, що поля для заповнення даних стосовно оформлення кредиту, виду картки, зазначення кредитного ліміту є пустими. У вказаній анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна» або будь-якої іншої картки відповідачу.

За таких обставин, доказів укладення відповідачем та позивачем кредитного договору б/н від 20 лютого 2015 року з встановленим кредитним лімітом 6.000 грн. позивачем, всупереч вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано.

Доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту не надано, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

В силу ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.