РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/12343/18

Провадження № 22-ц/4815/144/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання - Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року (ухвалене у складі судді Харечка С.П.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

03 липня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну способу стягнення аліментів та просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28.09.2015 року, в твердій грошовій сумі, у розмірі 750 грн та стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_5 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що син ОСОБА_6 навчається у одинадцятому класі школи та готується до вступу до вищого навчального закладу, що зумовлює збільшення витрат на його утримання та навчання.

Відповідач є здоровим, працездатним, не має інших утриманців, а тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини усіх своїх доходів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну способу стягнення аліментів.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн щомісячно та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю достатніх правових підстав для задоволення позову.

03 грудня 2018 року ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду, ухвалено без врахування його стану здоров'я та матеріального стану.

Вказує, що немає постійного місця роботи, оскільки хворіє на геморой П ступеню, що унеможливлює роботу за спеціальністю водія.

Окрім того хворіє на гіпертонічну хворобу, перебував на лікуванні з гострим гангренозним апендицитом.

Після оперативного втручання йому рекомендовано обмеження фізичного навантаження.

Стан його здоров'я потребує постійного лікування і значних матеріальних витрат, що обмежує його в пошуках роботи та отриманні доходів.

Просив суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягувати з нього на утримання сина ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4 частини доходів, але не мнеш 50 % прожиткового мінімуму на дитину.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_4, на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн щомісячно, починаючи з 11 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_5 на утримання сина за рішенням Рівненського міського суду від 28.09.2015 року є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що порушує права дитини.

Враховуючи вищевказані норми права та обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення розміру аліментів рішенням суду у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів місцевий суд, відповідно до правил ст. 182 СК України, вірно врахував матеріальне становище платника аліментів, відсутність утриманців, та те що він є молодою, працездатною особою, та прийшов до правильного висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі.

Надані ОСОБА_5 медичні довідки не підтверджують наявність захворювання, яке виключає його працездатність та перешкоджає виконанню відповідачем своїх батьківських обов'язків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена, протягом тридцяти днів, в касаційному порядку до Верховного Суду.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук