Номер провадження 22-ц/804/1991/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді -доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Азевича В.Б.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2019 року (ухваленого під головуванням судді Погрібної Н.М. у м. Бахмут Донецької області, повний текст судового рішення складено 19 червня 2019 року) у цивільній справі № 219/11071/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з загибеллю на виробництві фізичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати - ОСОБА_3 під час виконання робіт в ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», де вона працювала шихтувальником, загинула через потрапляння до стрічкового конвейєру. У зв`язку з цим 31 серпня 2018 року було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Смертю матері їй завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона втратила рідну їй людину, залишилися без материнської підтримки та турботи, перебувала на її утриманні як непрацююча особа. Просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 300 000 тисяч гривень.

Надалі, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на її користь моральну шкоду у сумі 200 000 тисяч гривень та 100 000 тисяч гривень на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої онуку загиблої ОСОБА_3 , її неповнолітньому сину - ОСОБА_2 ..

Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 10 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 70 000 гривень, на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, 10 000 гривень. Вирішено питання щодо сплати судового збору.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати або змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги та позовні вимоги її сина у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не надав належної оцінки всім доводам, значно занизив суми відшкодування, не навівши підстав, якими керувався при визначенні суми моральної шкоди.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судове рішення є законним та обґрунтованим, оскільки нещасний випадок стався внаслідок особистої необережності самої постраждалої через порушення норм охорони праці. Крім того, на думку відповідача, суд обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди виходячи із глибини та характеру страждань спричинених позивачеві загибеллю матері. При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано конкретні обставини справи та правильно суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Також позивачем було надано до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив, в якому вона заперечує проти доводів відповідача.

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 , представник ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат»-Юхта О.В..

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивач та її неповнолітній син проживали однією сім`єю із померлою ОСОБА_3 Смертю ОСОБА_3 , яка була матір`ю ОСОБА_1 та бабусею її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , їм спричинена моральна шкода.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та узгоджується із положеннями ст.ст.23, 1167,ч.2 ст.1168 ЦК України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов`язків була смертельно травмована ОСОБА_3 , про що складено акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 31.08.2018 року. В акті зазначено що нещасний випадок на виробництві стався в тому числі внаслідок особистої необережності потерпілої та порушення нею п.1.29 Інструкції з охорони праці шихтувальника цеху №5 з виробництва вогнетривів».

За заявою позивачки відповідачем було перераховано кошти в сумі 7020 грн. як оплату за гранітний пам`ятник, що підтверджено платіжним дорученням №4144 від 23.10.2018 року та оплачено ритуальні послуги, поминальний обід та надано матеріальну допомогу на загальну суму 18005,04 грн..

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_1 .

Про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично мешкала з матір`ю ОСОБА_3 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 та що до складу сім`ї ОСОБА_3 також

входять ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується довідкою ТОВ «Квартал» м. Часів Яр» №21 від 14.09.2018 року, яку суд правильно визнав належним та допустимим доказом.

Згідно ч.1ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи,не підлягають доказуванню,якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи,зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Представник відповідача в своїх письмових запереченнях погоджувалася з тим, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди після смерті її матері ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та її малолітнього сина, ОСОБА_1 посилалася на те, що їй та її синові смертю матері та бабусі спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання нею додаткових зусиль для організації життя її та її сина, адже вона залишилася без підтримки та турботи матері, бо була у матері на утриманні як непрацююча особа. Всі ці обставини також пригнічують емоційний стан дитини, син постійно запитує про свою бабцю, яка приділяла багато зусиль для його виховання.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз`яснення, викладені у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», конкретні обставини нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_3 , ступінь вини відповідача, який не забезпечив належних безпечних умов на виробництві, характер, глибину і тривалість моральних страждань доньки та малолітньої онуки, та з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 70000 грн. та 10000 грн. малолітній онуці на відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що моральна шкода не є повним відшкодуванням понесеної втрати, а має суто умовний вираз.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачки та її малолітньої дитини, характер психологічної травми, які вони отримали у зв`язку зі смертю близької людини, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили, вважає що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та положенням частини 3 ст. 23 ЦК України.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін,врахував всі аргументи позивача про обставини,які свідчать про глибину моральних страждань, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про необгрунтоване зменшення розміру моральної шкоди,стягнутої на користь позивачки, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

За таких обставин рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 12 вересня 2019 року.

Судді: