ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6482/18
Провадження № 2/210/645/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"24" червня 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,
за участю секретаря судового засідання: Соколовської Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконкому Металургійної районної у місті ради, третя особа на боці відповідача - Управління держземагенства у Кривому Розі Дніпропетровської області, про визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку у порядку спадкування, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач 23.11.2018р. звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в уточненій редакції якого від 28.02.2019 року просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з будинку А-1, загальною площею 21,1кв.м; літньої кухні В; котельні Г; погрібу Е; вбиральні 3; водо колонки 1; замощення ІІ; огорожі 1 та на земельну ділянку площею 0,0672га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування.
В обґрунтування позову зазначила, що її прадіду ОСОБА_2 на праві приватної власності належало домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0672га. Прадід ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя склав заповіт на користь її діда ОСОБА_3 , який в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, але помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не оформивши правовстановлюючі документи на домоволодіння. Єдиною спадкоємицею після його смерті була її матір ОСОБА_4 , яка звернулася до нотаріальної контор з заявою про прийняття спадщини, мешкала у будинку та користувалася земельною ділянкою. Однак через тяжку хворобу не встигла оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті вона, позивач, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва їй відмовлено через відсутність факту належності спадкового майна спадкодавцеві, тому вона звернулася до суду з цим позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача Виконавчого комітету Металургійної районної в місті ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило.
Представник третьої особи - Управління держземагенства у Кривому Розі Дніпропетровської області в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, судова повістка повернулася до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , батьком якої є ОСОБА_3 ( а.с.4, 5, 8, 12).
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , що встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2012 року (а.с.29, 30).
ОСОБА_5 позивачки - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
За життя ОСОБА_2 складено заповіт на ім`я ОСОБА_3 , посвідчений в Третій Криворізькій державній нотаріальній конторі 17 березня 1993 року, відповідно до якого спадщина, яка спадкувалась ОСОБА_3 за заповітом складається з житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,0672га, що встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2012 року (а.с.29 зворот).
Право власності на земельну ділянку площею 0,0672га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується державним актом на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 (а.с.28).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа, - Третя Криворізька державно нотаріальна контора про визнання права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно та визнання договору купівлі-продажу дійсним - визнано дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; за ОСОБА_3 - право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.30). Рішення не оскаржено, набрало законної сили 08.10.2012 року.

Поштова адреса житлового будинку АДРЕСА_3 , що вбачається з рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради №206 від 21.06.2017 року (а.с.27).

Правовстановлюючі документи на домоволодіння та земельну ділянку ОСОБА_3 не отримав, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10), але фактично прийняв спадщину, відповідно до положень ст.548 ЦК України 1963 року (який був чинний на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ), згідно з якою для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З довідки приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. №131/01-16 від 10.03.2017 року вбачається, що єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_4 , спадщину після смерті якого вона прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується відомостями із спадкової справи №52/2013, відкритої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3 відсутні (а.с.36).

Згідно з ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Матір позивача ОСОБА_7 в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори після смерті батька ОСОБА_3 , прийняла спадщину, проте правовстановлюючі документи на домоволодіння не отримала, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України).

За життя ОСОБА_4 складено заповіт на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. 17.02.2015 року , зареєстровано в реєстрі за №340 (а.с.33).

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Після смерті матері позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. від 25.01.2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва через відсутній факт належності спадкового майна - домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0672га спадкодавцеві (а.с.33, 34).

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. №131/01-16 від 10.03.2017 року інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 відсутні (а.с.36).

Таким чином, позивач в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори після смерті матері ОСОБА_4 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але не має можливості його отримати через відсутність правовстановлюючих документів на спадщину на ім`я спадкодавці.

Разом із цим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 прийняла спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У склад спадщини входить домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає у своїй постанові №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» (зі змінами та доповненнями) громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X «Перехідні положення» ЗК України, одержані ними до 01 січня 2002р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством (п.18).

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Верховний Суд України у п.п.18, 22-1 постанови №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» (зі змінами та доповненнями) вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: з 01 січня 2002р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 05 березня 2009р. №1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 392 ЦК України визначено - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положеннях п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Суд зазначає, що відповідно до п.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне визначено та закріплено положеннями ч.1 ст.321 ЦК України.

Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

При цьому відповідно до ч.1 і п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

В зв`язку з цим, через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 на ім`я спадкодавця, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Внаслідок відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння та земельну ділянку після смерті матері, позивач у інший спосіб, ніж шляхом визнання права власності на спадкове майно на підставі ст.ст.15, 16 ЦК України судовим рішенням, не зможе поновити порушене право.

Суд, враховуючи положення ст.ст.1218, 1225, 1261, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст.ст.81, 120, 125, 131 ЗК України суд, з метою захисту невизнаних прав позивача, приходить до висновку, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину за законом , вважає за необхідне позовні вимоги про визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку задовольнити, що буде відповідати положенням ст.55 Конституції України, норми якої мають пряму дію, та ст.6 Конвенції.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст.16, 312, 1216-1218, 1225, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.81, 86, 87, 89, 120, 125, 126, 131, 152 ЗК України, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76, 77, 81, 121, 141, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконкому Металургійної районної у місті ради, третя особа на боці відповідача - Управління держземагенства у Кривому Розі Дніпропетровської області, про визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку у порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з будинку А-1, загальною площею 21,1кв.м; літньої кухні В; котельні Г; погрібу Е; вбиральні 3; водо колонки 1; замощення ІІ; огорожі 1 та розташовані на земельній ділянці площею 0,0672га, у порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на земельну ділянку площею 0,0672га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 03 липня 2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: Виконком Металургійної районної у місті ради, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 42;

- третя особа: Управління держземагенства у Кривому Розі Дніпропетровської області, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Радянська,1.

Суддя: Н. Ю. Вікторович