Провадження № 4-с/760/129/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання неправомірною та скасування постанови, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою і просить визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. про відкриття виконавчого провадження № 59134721 на підставі виконавчого листа № 760/8401/17 від 10 квітня 2019 року.

Посилається в скарзі на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 10 кв.м., житловою площею 29, 6 кв.м., що належить йому на праві власності.

На виконання зазначеного рішення 10 квітня 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 760/8401/17.

16 травня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59134721.

Вважає постанову про відкриття виконавчого провадження № 59134721 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

За правилами частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його.

Матеріалами справи підтверджено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та вказана інформація про місце його проживання відома стягувачу.

Таким чином, вважає, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. під час прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження порушено правила територіальної діяльності.

Такі дії приватного виконавця порушують його права у виконавчому провадженні, оскільки особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Також зазначає, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» введено в дію мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов`язань позичальником за валютними кредитами.

У нього немає іншого місця проживання та фінансової можливості придбати житло самостійно, а дії щодо здійснення стягнення на предмет іпотеки позбавляють його та членів його родини права користуватися житловим приміщенням.

Крім того, вважає, що ухвалене судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - належну йому на праві власності квартиру, порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував обставини справи, не дослідив та не надав оцінки наявним у справі доказам не сприяв повному, об`активному та неупередженому її розгляду, в зв`язку з чим оскаржено ним.

Вважає, що з точки зору ч.4 Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на квартиру не могло бути звернуто стягнення.

Крім того, з точки зору ст.109 ЖК України він не може бути виселений з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Проаналізувавши ухвалене судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, порядок виселення з жилих приміщень при зверненні стягнення на квартири, передані в іпотеку при отриманні кредиту, рішення Європейського суду з прав людини та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, просить задовольнити скаргу.

Заявник та його представник, а також представник стягувача в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд до відома не поставили.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, надіслав до суду пояснення, якими в задоволенні скарги просив відмовити, скаргу розглядати за його відсутності.

Посилається на те, що 16 травня 2019 року до нього надійшов виконавчий лист № 760/8401/17, виданий Солом`янським районним судом м. Києва 10 квітня 2019 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 10 кв.м., житловою площею 29, 60 кв.м., що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 листопада 2000 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бузиновською Р.К., у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/1726 від 07 квітня 2006 року в сумі 164 016, 24 гр.

Відповідно до поданої стягувачем заяви, боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

В цей же день ним була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Прийняття виконавцем виконавчого документа до виконання та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і є початком примусового виконання рішення.

До відкриття виконавчого провадження виконавець законодавчо не наділений правом на здійснення заходів примусового виконання, зокрема, і встановлювати наявність боржника за адресою, зазначеною за адресою стягувача.

Перевіривши надані стягувачем документи на відповідність вимогам ч.ч. 1-3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ним не було виявлено підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

04 червня 2019 року на його адресу надійшла заява від представника АТ «Укрсоцбанк» про повернення виконавчого документа без виконання.

05 червня 2019 року ним винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника, представника стягувача та приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 23 травня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір № 02-10/1685, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 10 кв.м., жилою площею 29, 60 кв.м.

10 квітня 2019 року на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року представнику ПАТ «Укрсоцбанк» був виданий виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 10 кв.м., житловою площею 29, 60 кв.м., що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 листопада 2000 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бузиновською Р.К., у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/1726 від 07 квітня 2006 року в сумі 164 016, 24 гр.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 16 травня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 59134721.

/ а.с. 11 - 12, 73 - 77 /

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.ч.1,2 ст.24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

За змістом ч.ч.1,3 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

В ч. 1 ст. 18 Закону зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2019 року представник АТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження та виконавчим листом, виданим йому Солом`янським районним судом м. Києва.

Місцем проживання боржника в заяві зазначено: АДРЕСА_3 .

Постановою приватного виконавця від 16 травня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 59134721 на підставі заяви стягувача та наданого останнім виконавчого листа.

Крім того, 04 червня 2019 року на адресу приватного виконавця надійшла заява від представника АТ «Укрсоцбанк» про повернення виконавчого документа без виконання.

05 червня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий лист повернуто стягувачу.

Тобто, виконавче провадження на даний час закрите, виконавчі дії не вчиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В підпунктах 2,3 пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Виходячи з цього та викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Що стосується приведених заявником обґрунтувань та аналізу судового рішення, суд приходить до висновку, що ці посилання виходять за межі скарги на дії приватного виконавця, права та обов`язки якого врегульовані ст.18 Закону України « Про виконавче провадження», якою на нього покладено обов`язок вживати заходів до виконання рішення суду на підставі виданого виконавчого документа, однак не надано права аналізувати та оцінювати його.

Керуючись ст. 32 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 5, 18, 24,26, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання неправомірною та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11 вересня 2019 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва