КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 367/3235/18

провадження № 22-ц/824/2985/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, Виконавчий комітет Ірпінської міської ради

третя особа - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2018 року у складі судді Карабази Н.Ф.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, виконавчого комітету Ірпінської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування відповідей, визнання протиправними та скасування протоколу та рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій, скасування відповідей, визнання протиправними та скасування протоколу та рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Уточнивши позовні вимоги, просив визнати протиправними дії Служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 30 січня 2018 року та від 05 лютого 2018 року та скасувати відповіді №191 від 09 лютого 2018 року і №251 від 26 лютого 2018 року; визнати протиправними і скасувати протокол та рішення Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області від 02 квітня 2018 року щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 30 січня 2018 року; зобов'язати Службу у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області розглянути повторно на Комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області заяву ОСОБА_1 від 30 січня 2018 року невідкладно, але не пізніше 10 днів з дня набрання законної сили судового рішення по даній справі з врахуванням інтересів малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вирішити питання судових витрат.

Мотивуючи свої вимоги, зазначав, що його колишньою дружиною створюються перешкоди у спілкуванні позивача з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилався також на те, що протокол засідання від 02 квітня 2018 року, складений секретарем комісії ДисківськоюН.Ю., не відповідає дійсності.

Окрім того, вказував, що при розгляді його заяви серед членів комісії були присутні особи, які не мали права голосу, а тому уважає, що рішення є незаконним.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки уважає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідачі у порушення правових висновків Великої Палати Верховного Суду не вислухали думку дитини - сина ОСОБА_3 за участю незалежного психолога в межах розгляду заяви від 30 січня 2018 року. При цьому, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів щодо правомірності наданих відповідей службою та щодо дійсності повноважень членів комісії, яка розглядала заяву позивача, а тому вважає, що рішення ухвалено неповноважним складом комісії та підлягає скасуванню.

Окрім того, уважає, що обрав вірний спосіб захисту прав свого сина, оскільки рішення органу опіки та піклування відповідно до вимог Сімейного кодексу України є обов'язковим для виконання.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що оскаржувані відповіді служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області є дорадчими документами та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав та обов'язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способу участі батьків у вихованні дитини, оскільки такі висновки та рішення не порушують прав та обов'язків жодного з батьків.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18.01.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 завчасно повідомляти належним чином ОСОБА_1 про зміну місця проживання або перебування сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у дні відвідувань ОСОБА_1.

Встановлено час та дні для зустрічей ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: з 09-00 години суботи по 19-00 годину неділі у перший та третій тиждень місяця за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності ОСОБА_2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

30.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області із заявою, в якій зазначав, що він позбавлений можливості спілкуватися з сином, оскільки ОСОБА_2, ухиляючись від виконання рішень судів, перешкоджає йому в цьому.

05.02.2018 року позивач звернувся до начальника служби у справах дітей та сім'ї із заявою, в якій просив розглянути його заяву від 30.01.2018 року невідкладно, але не пізніше 10 днів з дня написання даної заяви.

Згідно відповіді № 191 від 09.02.2018 року начальник служби Терещенко А.І. повідомила ОСОБА_1, що служба у справах дітей та сім'ї не здійснює контроль за виконанням судових рішень, а тому в разі невиконання ОСОБА_2 даного рішення рекомендувала йому звернутися до органів досудового розслідування, керуючись ч. 1 ст. 382 КК України, а також зазначила про можливість звернутися в суд з позовом, керуючись ч. 4, ч. 5 ст. 159 Сімейного кодексу України.

У відповіді № 251 від 26.02.2018 року на заяву ОСОБА_1 від 05.02.2018 року щодо створення матір'ю штучних перешкод у спілкуванні з дитиною, начальник служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області Терещенко А.І. повідомила, що 21.02.2018 року спеціалістами Служби було здійснено візит за адресою: АДРЕСА_1 з метою обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до складеного акту для проживання, навчання та розвитку дитини матір'ю ОСОБА_2 створені належні умови. Поспілкувавшись з ОСОБА_3, стало відомо про те, що він ображається на батька та не має бажання з ним спілкуватися. Хлопчикові було запропоновано поспілкуватися з батьком та спробувати налагодити контакт. Матері рекомендовано звернутися до незалежного психолога щодо проведення відповідної роботи, як з дитиною так і з матір'ю та батьком малолітнього.

Згідно витягу з протоколу № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 02.04.2018 року вирішено рекомендувати ОСОБА_1 звернутися з заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Макарівського районного суду Київської області до відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, предметом розгляду даної справі є правомірність дій Служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 30 січня 2018 року та від 05 лютого 2018 року, наданих нею відповідей на зазначені заяви №191 від 09 лютого 2018 року, № 251 від 26 лютого 2018 року, а також вимоги щодо визнання протиправними і скасування протоколу та рішення Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради від 02 квітня 2018 року щодо розгляду вказаної заяви позивача та покладення обов'язку на відповідача розглянути повторно спірну заяву.

Правовий статус органів опіки та піклування, їх завдання та функції визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України, главою 19 Сімейного кодексу України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за № 866.

За приписами п. 3 Порядку № 866 органами опіки та піклування є виконавчі органи сільських рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Відповідно до частин 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Опікунська рада не є органом опіки і піклування, повноваження опікунської ради визначені дорадчою функцією, а рішення опікунської ради як колегіального консультативно-дорадчого органу, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов'язковий характер.

Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і протоколу та рішення Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради, які не мають наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Разом з тим, ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул'янов проти України)).

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

З урахуванням викладеного, вимога про визнання протиправними та скасування протоколу та рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради не може бути самостійним способом захисту, оскільки такий висновок не є обов'язковим для суду, оцінюється судом як один із доказів та не є актом індивідуальної дії, який може бути визнаний неправомірним або скасований судом.

Таким чином, виходячи з викладеного та ураховуючи відсутність будь-якого порушення відповідачами прав та законних інтересів ОСОБА_1, колегія уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що витяг з протоколу № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 02.04.2018 року, також як і надані службою у справах дітей відповіді на заяви позивача, є дорадчими документами та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів їх участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а також не порушують прав та обов'язків жодного з батьків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідачами при винесенні оскаржуваних актів були допущені численні порушення, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки оскаржувані дії служби у справах дітей та виконавчого комітету Ірпінської міської ради носять рекомендаційний характер та не є обов'язковими для виконання, не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків та не порушують їх.

З огляду на наведене, колегія уважає, що суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай