Справа № 708/72/19
Номер провадження № 2/708/42/19
У Х В А Л А

20 лютого 2019 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Тендітній Л.В.,

з участю заявника ОСОБА_1,

представника Чигиринського РВ ДВС ОСОБА_2,

стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вказаною скаргою, зазначивши, що на час прийняття рішення про стягнення з нього аліментів він перебував у трудових відносинах з Кам`янським управлінням по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз» та отримував заробітну плату, з якої своєчасно відраховувалися аліменти.

Після народження в іншому шлюбі дочки ОСОБА_4 він оформив відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05.06.2015 року по 04.03.2017 року, а в період з 05.03.2017 року по 04.03.2018 року перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

Починаючи з 07.03.2018 року, після звільнення з ПАТ «Черкасигаз» він перебував на обліку як безробітний в Чигиринській філії Черкаського обласного центру зайнятості.

Після 05.06.2015 року державним виконавцем нараховувалися аліменти, виходячи з середньої заробітної плати працівника по м. Чигирину, в той час як дане нарахування повинно було проводитись з урахуванням його статусу не працюючої особи, тобто, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено в рішенні Чигиринського районного суду про стягнення аліментів та у виконання виконавчого листа від 09.06.2010 року.

На його звернення від 12.12.2018 року про перерахунок розміру аліментів Чигиринським районним відділом ДВС у своєму листі № 9017/15-22 від 12.12.2018 року було повідомлено, що підстави для перерахунку аліментів відсутні, а державний виконавець Журавльова М.В. надала розрахунок заборгованості по аліментах № 9003 від 12.12.2018 року, відповідно до якого заборгованість по аліментах станом на 01.12.2018 року становить 21990,50 грн., а згідно виконаного ним розрахунку по аліментах, виходячи з розміру 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, борг за аліментами відсутній і навіть виникла переплата в сумі 1075,80 грн.

А тому вважає, що державний виконавець помилково провела розрахунок заборгованості та не врахувала вимоги ст. 195 СК України, відповідно до якої він не працював на час виникнення заборгованості по аліментах.

З урахуванням цього просить суд визнати дії державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_2 щодо нарахування йому заборгованості по аліментах, виходячи з середньої заробітної плати працівника, незаконними та зобовязати здійснити перерахунок заборгованості по аліментах, виходячи з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з червня 2015 року по березень 2018 року.

В судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу та прохав її задовольнити, пояснивши суду, що, перебуваючи в декретній відпустці, він знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Черкасигаз», але нарахування заборгованості по аліментах здійснювалося з середньої заробітної плати, що він вважає неправильним, а дії державного виконавця при цьому незаконними, уточнивши, що в період внесення змін до законодавства мінімальний розмір аліментів повинен становити 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Представник Чигиринського районного відділу ДВС ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення скарги, пояснивши суду, що законом передбачено три випадки нарахування заборгованості по аліментам, при цьому закон не містить підстав для нарахування заборгованості під час відпустки по догляду за дитиною.

Боржник надав довідку про те, що він працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною лише в листопаді 2018 року.

Вона вважає, що правомірно здійснювала нарахування заборгованості по аліментах, виходячи з розміру середньої заробітної плати для Чигиринського району, і її дії є законними, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні даної скарги.

Стягувач ОСОБА_3 пояснила суду, що боржник спочатку платив аліменти, але в меншому розмірі ніж 30 %, а потім перестав їх сплачувати і лише в 20108 році знову став платити аліменти після того як вона написала заяву до виконавчої служби про притягнення його до відповідальності.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як передбачено п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Враховуючи що заявник звернувся до суду з вказаною скаргою 23.01.2019 року, то він пропустив десятиденний строк на оскарження, який просив поновити, мотивуючи пропуск даного строку тим, що він збирав документи для можливості звернення до суду.

А тому суд, враховуючи незначний термін пропуску заявником вказаного строку та беручи до уваги принципи доступу до правосуддя і забезпечення можливості оскарження дій, бездіяльності та рішень виконавця, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення заявнику строку звернення до суду з даною скаргою з метою захисту своїх прав, що також гарантовано ст.55 Конституції України.

Згідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

А як визначено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.06.2010 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

12.10.2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-312 від 09.06.2010 року, про що свідчить відповідна постанова державного виконавця № 48978001.

На час прийняття судом рішення ОСОБА_1 працював в Кам`янському управлінні по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз», де з нього на користь стягувачки відраховувалися аліменти.

Разом з тим, як вбачається з свідоцтва про народження № 179857, 04.03.2014 року в ОСОБА_1 в іншому шлюбі народилася дочка ОСОБА_4.

У зв`язку з цим, виходячи з довідки № 2484/07 від 19.11.2018 року ОСОБА_1, як вже зазначалося вище, під час роботи в Кам`янському управлінні по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз» з 01.02.2005 року по 04.03.2018 року, перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.06.2008 року 12.01.2010 року та з 05.06.2015 року по 04.03.2017 року, а в період з 05.03.2017 року по 04.03.2018 року перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

А судячи з довідок № 031-27/5 та № 031-27/6 від 03.01.2019 року, ОСОБА_1 після звільнення з Кам`янського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз» з 07.03.2018 року перебуває на обліку як безробітний в Чигиринській філії Черкаського обласного центру зайнятості, де отримує щомісячну допомогу по безробіттю.

Як зазначено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, виходячи з правил Закону України «Про виконавче провадження», відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому суд не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Порядок стягнення аліментів передбачено вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно до ч. 3 даної статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах № 9003 від 12.12.2018 року, проведеного державним виконавцем відділу ДВС Чигиринського районного управління юстиції, станом на 01.12.2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 по аліментах складала 21990,50 грн.

Вказаний розрахунок виконаний державним виконавцем, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У відповідності до п. 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 Сімейного кодексу України.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 26 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Виходячи з цього, державний виконавець при здійсненні розрахунку заборгованості зобовязаний враховувати положення постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей. батьків, інших осіб» (в редакції від 03.08.2016 року), де визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є видом доходу, з якого заборонено здійснювати відрахування.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи (а.с.126), 03.12.2018 року заявник звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку заборгованості по аліментах, обґрунтовуючи тим, що він перебував у відпустці по догляду за дитиною у відповідні періоди, додавши в підтвердження цього довідку № 2484/07 від 19.11.2018 року з Кам`янського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз» (а.с.127).

Отже, на час здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами, заявник мав місце праці, але перебував у відпустці по догляду за дитиною, під час якої за ним зберігалося місце роботи, у зв`язку з чим його не можна було вважати таким, що не працює, через що на нього не можуть поширюватися вимоги ч.2 ст.195 СК України.

Незважаючи на це, державний виконавець Журавльова М.В. у своїх розрахунках заборгованості по аліментах помилково керувалася положеннями ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України та здійснювала нарахування аліментів, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для м.Чигирина, не взявши до уваги, що ОСОБА_1 в період з 05.06.2015 року по 04.03.2017 року перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в період з 05.03.2017 року по 04.03.2018 року перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, що унеможливлювало здобуття ним інших джерел для існування, окрім коштів державної допомоги.

При цьому суд не може взяти до уваги посилання державного виконавця на те, що їм не було відомо про наявність у заявника постійного місця праці та його перебування у відпустці по догляду за дитиною, оскільки зазначене спростовується даними листа ПАТ «Черкасигаз» № 1775 від 07.07.2015 року про повернення виконавчого листа № 2-312 від 09.06.2010 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 в звязку з наданням йому відпустки по догляду за дитиною з 05.06.2015 року по 04.03.2017 року, згідно до наказу № 85/К від 04.06.2015 року.

А тому державний виконавець Журавльова М.В., здійснюючи нарахування аліментів, повинна була керуватися вище вказаними вимогами закону і виходити зі змісту виконавчого листа, яким передбачено стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також суд не в змозі прийняти до уваги доводи стягувачки, що заявник формально знаходився у відпустках по догляду за дитиною, а насправді перебував на заробітках, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Отже, виходячи із законодавчо встановленого обовязку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та мінімального встановленого розміру аліментів (на час прийняття судом рішення про їх стягнення 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) державний виконавець за таких обставин повинна була керуватися саме таким розміром при розрахунку заборгованості по аліментах.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, приходить до обґрунтованого висновку про те, що розрахунок розміру заборгованості по аліментах ОСОБА_1, проведений державним виконавцем Журавльовою М.В., виходячи з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості за період з 05.06.2015 року по 04.03.2018 року, не відповідає вимогам закону, у звязку з чим є незаконним, а її дії, як державного виконавця, щодо його проведення слід визнати неправомірними, зобовязавши здійснити перерахунок заборгованості за аліментами за вище зазначений період.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 10, 81, 89, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з скаргою на дії державного виконавця.

Визнати дії старшого державного виконавця Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-132, виданого Чигиринським районним судом Черкаської області 09.06.2010 року, щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості по аліментах, виходячи з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості за період з 05.06.2015 року по 04.03.2018 року неправомірними.

Зобовязати Чигиринський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-132, виданого Чигиринським районним судом Черкаської області 09.06.2010 року, провести розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментах, що стягуються на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 05.06.2015 року по 07.07.2017 року та у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 08.07.2017 року по 04.03.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуюча