Справа № 188/374/19
Провадження № 2/188/276/2019
08 липня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурда П.О.,
при секретарі судового засідання Власенко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок цієї особи понад встановлені строки,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач зареєстрована, але не проживає у належному позивачу будинку з 2016 року. Добровільно зніматися з реєстрації відповідач не бажає.
Позивач просить суд на підставі статті 405 Цивільного кодексу (далі ЦК) України визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстрації у цьому житловому будинку.
Позивач до суду не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Позивачу на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25508330 від 09.03.2010, виданим колективним підприємством «Павлоградським міжміським бюро технічної інвентаризації» (а.с. 7).
Відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 989, виданою 10.04.2019 виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради (а.с. 16).
Згідно з актом проведення перевірки факту проживання від 10.03.2019, складеного депутатом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але з 2016 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 13).
За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового чи майнового права або інтересу.
Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Згідно з статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, користування чи розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З урахуванням сукупності досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки фактично в ньому не проживає понад рік і не встановлено домовленості між ним і власником житла про інше.
Бездіяльністю відповідача, який не звертається з заявою до органу міграційної служби про зняття з реєстрації місця проживання в квартирі, власником якого є позивач, порушуються права власника майна, оскільки останній не може ним розпорядитись.
Передчасною і такою, у якій слід відмовити, є позовна вимога про примусове зняття з реєстрації відповідача, оскільки ця вимога пред`явлена не до особи, яка має відповідні повноваження, а до суду. Така вимога може бути заявлена до суб`єкта владних повноважень, який відмовить позивачу у знятті відповідача з реєстрації та повинна розглядатися в адміністративному судочинстві і відповідно до норм ст. 20 ЦПК України не може бути поєднана в одному провадженні з вимогами про захист цивільних прав, крім того вона може бути заявлена тільки у разі протиправних дій або бездіяльності після звернення до суб`єкта владних повноважень згідно з приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь держави судові витрати на сплату судового збору в розмірі 768,20 грн.
На підставі викладеного та ст.16, 317, 319, 386 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 20 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя П. О. Бурда