Справа№328/940/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Токмак Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Гавілей М.М.

при секретарі: Корольковій К.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Токмак у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Токмацької міської ради про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Токмацького районного суду Запорізької області із позовною заявою до Токмацької міської радипро визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.02.1995 року, Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна від 16.03.2019 року ринкова вартість якої складає 30525 грн.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що позивач пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України строк на прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує права позивача на спадкування та набуття права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, за захистом якого вона змушена звернутися до суду, адже в позасудовому порядку їх захистити не можливо.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявилась, про час, дату та місце проведення якого повідомлена належним чином. Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача Токмацької міської ради в підготовче судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за нявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.05.2003 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.02.1995 року.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, про що свідчить відповідь Токмацької державної нотаріальної контори №611/01-16 від 11.04.2019 року.

Родинні відносини позивача з померлим підтверджуються свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 06.05.1978 року.

11.12.2018 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що позивач пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України строк на прийняття спадщини.

Позивач з 27.02.1995 року проживала разом зі своїм чоловіком за адресою: АДРЕСА_2 , є співвласником вказаної квартири.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 28.01.2019 року встановлено факт вступу позивача в управління та володіння спадковим майном після смерті чоловіка ОСОБА_2

Постановою державного нотаріуса від 02.04.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка через відсутність правовстановлюючого документа на квартиру, який було втрачено.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5).

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР 1963), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно пункту 4 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24.06.1983 р., передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Главою 25 ЦК України передбачені підстави для припинення права власності. До зазначених підстав не належить припинення права власності у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Відповідно до положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05 2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідност. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набув право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , а позивач в свою чергу прийняла спадщину за законом після його смерті. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене обґрунтування узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові ВС від 18.01.2018 р., по справі № 556/1354/15-ц.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.16, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст.13, 95, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Токмацької міської ради про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: