ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1206/19 Справа № 175/1143/17 Суддя у 1-й інстанції - Воздвиженський О.Л. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації, витребування транспортного засобу, реєстрації транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації, витребування транспортного засобу, реєстрації транспортного засобу.

Позов мотивований тим, що 15.01.2016 року заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №К200А!00000056 від 15.01.2016 р. ОСОБА_3 виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу. Відповідно до умов Договору фінансового лізингу №К200А!00000056 від 15.01.2016 року ОСОБА_3 отримав від ТОВ "Автокредит Плюс" у платне користування автомобіль марки SUBARU та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію зазначений автомобіль належить на праві власності ТОВ "Автокредит Плюс". Проте, ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим, відповідно до наданого суду розрахунку суми заборгованості, станом на 09.03.2017 року заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу складає 348322,26 грн..

В якості забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 за Договором №К200А!00000056 від 15.01.2016р., ТОВ "Автокредит Плюс" 15 січня 2016 року уклало з ОСОБА_2 договір поруки №К200А!00000056, відповідно до умов якого остання зобов'язалася перед ТОВ "Автокредит Плюс" відповідати за виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що випливають з Договору фінансового лізингу.

В подальшому, 17.03.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на підставі довідки-рахунку №ААЕ092244 від 17.03.2015р. перереєстрували вказаний автомобіль, тобто ОСОБА_3 від імені ТОВ "Автокредит Плюс" продав вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_4 Позивач зазначає, що не мав жодного відношення до самого правочину, жодним чином не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб та не мав волі до укладання довідки-рахунку №ААЕ092244 від 17.03.2015 року.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ "Автокредит Плюс" заборгованість за Договором фінансового лізингу № К200А!00000056 від 15.01.2016р. у розмірі 269654,82 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Автокредит Плюс" заборгованість за Договором фінансового лізингу та Договором поруки суму боргу у розмірі 1000 грн.; визнати недійсною довіреність №17 від 17.03.2015 р. видану від імені ТОВ "Автокредит Плюс" на ім'я ОСОБА_3 з моменту її вчинення; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки SUBARU на ім'я ОСОБА_4; скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль та визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 17.03.2015 року; скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки SUBARU та визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане на ім'я ОСОБА_1; витребувати у ОСОБА_1 транспортний засіб - автомобіль марки SUBARU, та передати транспортний засіб представникам ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС»; зареєструвати транспортний засіб, автомобіль марки SUBARU за ТОВ "Автокредит Плюс" - надавши повноваження представникам ТОВ "Автокредит Плюс" в будь-якому сервісному центрі МВС України отримати (відновити) свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки SUBARU.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року задоволені позов у повному обсязі та постановлено: стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за Договором фінансового лізингу від 15.01.2016 року у розмірі 269654,82 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Автокредит Плюс" заборгованість за Договором фінансового лізингу від 15.01.2016 року за Договором поруки № К200А!00000056 від 15.01.2016 року суму боргу у розмірі 1000 грн.; визнати недійсною довіреність №17 від 17.03.2015 р. видану від імені ТОВ "Автокредит Плюс" на ім'я ОСОБА_3 з моменту її вчинення; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки SUBARU оформлений довідкою-рахунком №ААЕ092244 від 17.03.2015 року на ім'я ОСОБА_4; скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки SUBARU та визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 17.03.2015 року на ім'я ОСОБА_4; скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки SUBARU та визнано недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.04.2016 року на ім'я ОСОБА_1; витребовати у ОСОБА_1 автомобіль марки SUBARU та передати його представникам ТОВ "Автокредит Плюс"; зареєстровати автомобіль марки SUBARU за ТОВ "Автокредит Плюс", надавши повноваження його представникам в будь-якому сервісному центрі МВС України отримати (відновити) свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки SUBARU, модель: OUTBACK, рік випуску: 2010, тип ТЗ: легковий універсал-B, код кольору-колір: 11-білий, № кузова/шасі: НОМЕР_3

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу не виконав, а тому у нього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. При цьому, суд першої інстанції вважав такими, що підлягають задоволенню й вимоги Товариства щодо стягнення з ОСОБА_2, як поручителя за договором фінансового лізингу від 15 січня 2016 року заборгованості у розмірі 1000 грн.. Судом вказано, що позивач не мав жодного відношення до самого правочину, жодним чином не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб та не мав волі до укладання довідки-рахунку від 17.03.2015 року, хоча був власником транспортного засобу, який ОСОБА_3 був від імені Товариства проданий ОСОБА_4, позивач не отримав вартості майна, а тому суд вважав, що при укладенні довідки-рахунку було порушено вимоги ч.3, 5 ст. 203 ЦК України. Крім того, судом першої інстанції вказано, що довіреність №17 від 17.03.2015 року не є такою, що вчинена у формі передбаченій ЦК України та не відповідає волевиявленню позивача, оскільки не видавалась ним, зокрема не підписувалась посадовою особою останнього. Тобто, довідка-рахунок від 17.03.2015 року вчинена за довіреністю, яка підлягає визнанню недійсною, а тому форма договору на відчуження транспортного засобу не дотримана, тож цей договір також є недійсним. Також, встановивши факт вибуття спірного автомобіля з володіння позивача не з його волі, та фактичне користування спірним автомобілем ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, суд вважав, що вимоги позивача щодо скасування державної реєстрації прав власності на автомобіль, визнання недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_1, витребування у останньої транспортний засіб на користь позивача та реєстрацію за ним права власності на зазначений автомобіль також підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовні вимоги Товариства ґрунтуються на договорі фінансового лізингу, який нотаріально посвідчено не було, а тому він є нікчемним. Також, апелянт вказує, що відсутні будь-які належні докази на підтвердження підроблення підпису на довіреності та відсутні як сама Довідка-Рахунок від 17.03.2015 року, так і відповідний договір купівлі-продажу спірного автомобіля, що позбавляє можливості встановити обставини за якими даний договір укладався та визначити сторін даного правочину та їх повноваження на його здійснення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги ТОВ "Автокредит Плюс" суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

З вказаним висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не можна, оскільки він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ "Автокредит Плюс" в частині визнання недійсної довіреності, договору купівлі-продажу автомобіля, скасування держаної реєстрації прав власності на автомобіль, визнання недійсним свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, витребування у ОСОБА_1 автомобіля, реєстрації права власності за ТОВ "Автокредит Плюс", колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що 15.01.2016 року заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №К200А!00000056 ОСОБА_3 виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу.

Відповідно до умов Договору фінансового лізингу №К200А!00000056 від 15.01.2016 року ОСОБА_3 отримав від ТОВ "Автокредит Плюс" у платне користування автомобіль марки SUBARU, модель: OUTBACK, рік випуску: 2010, тип ТЗ: легковий універсал-B, код кольору-колір: 11-білий, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер: НОМЕР_4 та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язань за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку сума його заборгованості, станом на 09.03.2017 року складає 348322,26 грн., з яких:- заборгованості по залишку вартості предмету лізингу: 269654,82 грн.; заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу: 54114,87 грн.; заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу: 7171,51 грн.; заборгованості за пенею: 17381,06 грн..

В якості забезпечення зобов'язань ОСОБА_3, ТОВ "Автокредит Плюс" 15 січня 2016 року уклало з ОСОБА_2 договір поруки за яким остання зобов'язалася відповідати за виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що випливають з Договору фінансового лізингу від 15.01.2016 року у розмірі 1000 грн..

Як позивачем в позові, так і судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказано, що 17.03.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на підставі довідки-рахунку №ААЕ092244 від 17.03.2015 року перереєстрували транспортний засіб - автомобіль марки SUBARU, модель: OUTBACK, рік випуску: 2010, тип ТЗ: легковий універсал-B, код кольору-колір: 11-білий, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер: НОМЕР_4, тобто ОСОБА_3 від імені позивача продав вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_4 Вказана довідка-рахунок №ААЕ092244 від 17.03.2015 року була завірена сервісним центром МВС України в м.Києві.

Крім того, ТОВ "Автокредит Плюс" зазначає, що ОСОБА_3 та особа, яка підписала довіреність №17 від 17.03.2015 року не являються його співробітниками та ніколи ними не були, підпис який стоїть на довіреності не співпадає з підписом директора Товариства, який має право підписувати такого роду довіреності. А тому, вважає, що оспорювана довіреність є недійсною.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним

Згідно ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності укладення угод щодо продажу спірного автомобіля, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Матеріали справи не містять ні довідки-рахунку, ні договору-купівлі-продажу, оскільки ці угоди були укладені до укладення лізингового договору ОСОБА_3 із позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача частині визнання недійсної довіреності, договору купівлі-продажу автомобіля, скасування держаної реєстрації прав власності на автомобіль, визнання недійсними Свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, витребування у ОСОБА_1 автомобіля, реєстрації права власності за ТОВ "Автокредит Плюс" задоволенню не підлягають в зв'язку із їх недоведеністю. Вказані вимоги позивача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на його припущеннях і нічим не підтверджені.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення неправомірного рішення.

Враховуючи зазначені норми закону, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, в зв'язку із чим оскаржуване рішення як таке, що ухвалене у порушення вимог матеріального та процесуального права підлягає скасуванню в частині визнання недійсною довіреності, договору купівлі-продажу автомобіля, скасування держаної реєстрації прав власності на автомобіль, визнання недійсними Свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, витребування у ОСОБА_1 автомобіля, реєстрації права власності за ТОВ "Автокредит Плюс" та ухваленню в цій частині нового судового рішення.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошових коштів, колегія суддів вважає за можливе залишити без змін, оскільки вказані вимоги ніяким чином не впливають та не порушують права та законні інтереси ОСОБА_1.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення в частині розподілу між сторонами судових витрат, оскільки солідарне стягнення судового збору чинним законодавством не передбачене. А тому, враховуючи, що оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості за договорами фінансового лізингу та договору поруки залишене без змін, з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" підлягає стягненню судовий збір в сумі 2696,55 грн. та 640,00 грн. відповідно.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 було частково задоволено, відповідно до ст. 141 ЦПК України з товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5760,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року скасувати в частині визнання недійсної довіреності, договору купівлі-продажу автомобіля, скасування держаної реєстрації прав власності на автомобіль, визнання недійсними Свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, витребування у ОСОБА_1 автомобіля, реєстрації права власності на автомобіль за Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" та розподілу судових витрат.

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" в частині визнання недійсної довіреності, договору купівлі-продажу автомобіля, скасування держаної реєстрації прав власності на автомобіль, визнання недійсними Свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, витребування у ОСОБА_1 автомобіля, реєстрації права власності на автомобіль за Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" судовий збір в сумі 2696,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" судовий збір в сумі 640,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5760,00 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко