Дата документу 19.02.2019 Справа № 311/3232/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/3232/17
Провадження №22-ц/807/226/19
Головуючий в 1-й інстанції Степаненко Ю.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1
суддів: секретарОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року, ухвалене у м. Василівка у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, законним представником якої є ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому зазначає, що 17.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа - ОСОБА_8, уклали Кредитний договір № 500529844, відповідно до умов якого, Кредитор зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 90 092,39 (Дев'яносто тисяч дев'яносто дві гривні тридцять девять копійок) для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на карткові рахунки Позичальника. Кредитор свої зобов'язання виконав, надавши Позичальнику кредит в зазначеній сумі. Відповідно до умов Договору, Позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. 06.05.2015 року до Публічного акціонерного товариство «Альфа-Банк» надійшло звернення ОСОБА_6 з повідомленням про те, що позичальник ОСОБА_8 помер. 19.10.2015 року Кредитор надіслав на адресу Василівської державної нотаріальної контори заяву - претензію за вих. №89026-34-6/6 з вимогами до спадкоємців Позичальника, в якій зазначив, що договірні зобов'язання спадкодавця залишились невиконаними. Крім того, Кредитор просив державного нотаріуса долучити претензію кредитора до спадкової справи та довести до відома спадкоємців зміст заявлених вимог. У відповідь на заявлену претензію, Василівська державна нотаріальна контора листом від 27.10.2015 року №1107/02-14 проінформувала ПАТ «Альфа-Банк», що після смерті 08.04.2015 року ОСОБА_8, який на день смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, Василівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №247/2015. Василівською державною нотаріальною конторою було повідомлено також, що спадщину прийняли за законом діти спадкодавця: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідоцтва про право на спадщину за законом не видавалось. Крім того, Василівська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ «Альфа-Банк, що заявлені вимоги кредитора будуть доведені до відома спадкоємців ОСОБА_8 Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №102563675 від 03.11.2017 року, власником ремонтно-будівельного цеху, що знаходиться за адресою: вулиця Стадіонна, буд. 8, смт. Степногірськ, Василівський район, Запорізька область, є ОСОБА_8. Отже, вищезазначений ремонтно-будівельний цех входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_8 Відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 12.11.2015 року на адресу спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_8 була надіслана вимога досудового врегулювання спору за вих. № 95920-34-6/6. Факт надіслання підтверджується реєстром поштових відправлень. 21.06.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу №1. Таким чином, внаслідок укладення вказаного Договору, відбулася заміна кредитора, а саме, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за Договором №500529844 від 17.12.2014 року. Всі права вимоги за Кредитним договором №500529844 від 17.12.2014 року перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Отже, станом на 16.11.2017 року зобов'язання спадкодавця ОСОБА_8 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за Кредитним договором №500529844 від 17.12.2014 року, залишились невиконаними. Заборгованість за кредитом згідно Кредитного договору №500529844 від 17.12.2014 року, складає 82 579,09 (вісімдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять гривень девять копійок), а саме: за кредитом - 82579,09 (вісімдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять гривень девять). В звязку з наведеним позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_5 на свою користь заборгованість в сумі 41 289,54 (Сорок одна тисяча двісті вісімдесят дев'ять гривень 54 копійки), що становить 1/2 частину від загальної суми заборгованості за Кредитним договором №500529844 від 17.12.2014 року та судові витрати в сумі 800,00 грн.. та 400,00 грн.; стягнути з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість в сумі 41289,54 грн., що становить 1/2 частину від загальної суми заборгованості за Кредитним договором №500529844 від 17.12.2014 року та судові витрати в розмірі 800,00 грн. та 400,00 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, законним представником якої є мати - ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Василівської щодо районної державної адміністрації Запорізької області, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за Кредитним договором № 500529844, укладеним 17.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_8, в сумі 41 289,54 гривень. Стягнуто з ОСОБА_7, законним представником якої є мати - ОСОБА_6, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за Кредитним договором № 500529844, укладеним 17.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_8, в сумі 41 289,54 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 800,00 (вісімсот гривень 00 копійок) гривень.; судові витрати по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення доказів в розмірі 400,00 (чотириста гривень 00 копійок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_7, законним представником якої є мати - ОСОБА_6, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 800,00 гривень; судові витрати по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення доказів за забезпечення доказів в розмірі 400,00 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 та ОСОБА_6подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що кредитор звернувся з претензією до нотаріальної контори лише 19.10.2015 року, тобто після спливу строку встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України. Недотримання кредитором передбачених строків предявлення вимог, позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Крім того, позивачем не надано суду витягу з реєстру боржників, що є невідємною частиною договору факторингу, копії договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 21.06.2016 року зі всіма додатками та засвідчену копію підписаного акту приймання-передачі кредитного портфелю у відношенні боржника ОСОБА_8, а відповідно не доведена наявність у позивача права вимоги. Також, рішення суду винесено без наявності доказів вартості майна, що перейшло в спадщину, при цьому не зазначено, що заборгованість стягується в межах вартості майна одержаного у спадщину і у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, зясовано їх правову природу та як наслідок зроблено правильний висновок про задоволення позовних вимог, при цьому вимоги апеляційної скарги доводів викладених у рішенні суду не спростовують.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_8 уклали Кредитний договір № 500529844, відповідно до умов якого, Кредитор зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 90 092,39 грн. для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на карткові рахунки Позичальника, строком до 18.12.2017 року. Відповідно до умов Договору, Позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі. Кредитор свої зобов'язання виконав, надавши Позичальнику кредит в зазначеній сумі. 06.05.2015 року до Публічного акціонерного товариство «Альфа-Банк» надійшло звернення ОСОБА_6, з повідомленням про те, що позичальник ОСОБА_8 помер 08.04.2015 року. 19.10.2015 року Кредитор надіслав на адресу Василівської державної нотаріальної контори заяву - претензію за вих. №89026-34-6/6, з вимогою до спадкоємців Позичальника, в якій зазначив, що договірні зобов'язання спадкодавця залишились невиконаними. Крім того, Кредитор просив державного нотаріуса долучити претензію кредитора до спадкової справи та довести до відома спадкоємців зміст заявлених вимог. Отже, Кредитор спадкодавця ОСОБА_8 - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, належним чином та у передбачені законом строки, пред'явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори з зазначеною претензією. У відповідь на заявлену претензію, Василівська державна нотаріальна контора листом від 27.10.2015 року №1107/02-14, проінформувала ПАТ «Альфа-Банк» про те, що після смерті 08.04.2015 року ОСОБА_8, який на день смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, Василівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №247/2015. Спадщину прийняли за законом діти спадкодавця: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідоцтва про право на спадщину за законом не видавались. 12.11.2015 року на адресу спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_8 ПАТ «Альфа-Банк» була надіслана вимога про досудове врегулювання спору за вих. .№ 95920-34-6/6, яка виконана не була. Зі спадкової справи після смерті ОСОБА_8, а також з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, з листів на запити суду Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, Відділу Держгеокадастру у Василівському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, Державних актів на право власності на земельні ділянки, вбачається, що після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, з кількох обєктів нерухомого майна, в тому числі, кількох земельних ділянок. 21.06.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», було укладено Договір факторингу №1. Таким чином, внаслідок укладення вказаного Договору факторингу №1, відбулася заміна кредитора, а саме, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за Кредитним договором №500529844 від 17.12.2014 року. Цей факт також підтверджується Додатком до Договору, витяг з якого є у справі. Всі права вимоги за Кредитним договором №500529844 від 17.12.2014 року перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

В звязку з наведеним, суд першої інстанції дійшов висновку, що спадкоємці боржника та спадкодавця ОСОБА_8, його діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_7, зобов'язані задовольнити вимоги Кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у рівних частках (по 1/2 частині кожен), а тому позов підлягає задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Сторонами за Кредитним договором № 500529844 від 17.12.2014 року є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №316971, виданого виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_8 помер 08.04.2015 року.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, у зазначений день відкрилася спадщина після його смерті.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а ч.1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Пред'явлення Кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса, не суперечить положенням ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

06.05.2015 року до ПАТ «Альфа-Банк» надійшло звернення ОСОБА_6, з повідомленням про те, що позичальник ОСОБА_8 помер. 19.10.2015 року Кредитор надіслав на адресу Василівської державної нотаріальної контори заяву - претензію за вих. №89026-34-6/6, з вимогою до спадкоємців Позичальника (в рамках шестимісячного строку). Вказані обставини спростовують доводи апелянтів з приводу порушення позивачем строків звернення з претензією до спадкодавців.

Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу відсутності перевірки вартості спадкового майна при розгляді справи, то слід зауважити, що відповідачі у справі не спростували, те що стягнута заборгованість за кредитним договором перевищує вартість ремонтно-будівельного цеху та чотирьох земельних ділянок, які перебували у власності спадкодавця (а.с. 174-181).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Зобовязання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, повязаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до матеріалів справи новим кредитором у зобовязаннях з виконання кредитного договору № 500529844 від 17.12.2014 року є ТОВ «Кредитні ініціативи», це підтверджується копією договору факторингу №1 від 21.06.2016 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», витягом з Додатку до договору факторингу №1 від 21.06.2016 року, згідно з яким до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Посилання апелянтів, на недоведеність переходу права вимоги за зобовязаннями по кредитному договору до позивача, не підтверджено належними та допустимими доказами, а відтак право ТОВ «Кредитні ініціативи» на звернення до суду з вказаним позовом не спростовано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду, не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при встановленні зазначених фактів не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права, а тому підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного ОСОБА_5 протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 22 лютого 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: О.В. Крилова

ОСОБА_3