Справа № 461/6160/17 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.В.
Провадження № 22-ц/811/1096/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 01 лютого 2017 року, постановлене в складі головуючої - судді Городецької Л.М., у справі за позовом Львівського комунального підприємства "Снопківське" до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ЛКП «Снопківське» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання до вчинення дій, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. На обслуговуванні в ЛКП «Снопківське» знаходиться будинок № АДРЕСА_2. Відповідач є власником сусіднього будинку (осібняка) № 9 на вказаній вулиці та має присадибну ділянку. У будинку № 7а, балансоутримувачем якого є ЛКП, виникла аварія, усунути яку можливе лише шляхом проведення гідроізоляції торцевої стіни будинку відповідача. Мешканці будинку та працівники ЛКП неодноразово зверталися до відповідача ОСОБА_2 з проханням надати дозвіл на проведення вказаних вище робіт, однак вказані прохання були проігноровані нею. Актом про обстеження будинку, встановлено, що через відсутність відмостки та гідроізоляції торцевої стіни будинку № 7 зі сторони подвір'я будинку № 9, житлова кімната уражена пліснявою та вологістю по периметру на висоті 35 см. Оскільки, у даній квартирі проживають неповнолітні діти, виконання робіт з гідроізоляції та відновлення відмостки будинку є необхідним, адже такий стан квартири негативно впливає на здоров'я дітей. У зв'язку із цим просив суд зобов'язати ОСОБА_2 надати доступ до торцевої стіни будинку № АДРЕСА_2, яка межує та входить на подвір'я будинку № АДРЕСА_1, для проведення робіт з гідроізоляції торцевої стіни будинку № 7а; зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти відновити відмостку будинку № АДРЕСА_2, яку вона зруйнувала, влаштувавши клумбу.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 01 лютого 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 надати доступ до торцевої стіни будинку № АДРЕСА_2, яка межує та входить на подвір'я будинку № АДРЕСА_1, для проведення робіт з гідроізоляції торцевої стіни будинку № 7а.

Зобов'язано ОСОБА_2 за власні кошти відновити відмостку будинку № АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» 1 600 грн. 00 коп. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 01 лютого 2017 року оскаржила відповідач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вона не була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема подати заперечення на позов.

Звертає увагу на те, що будинок належить на праві спільної сумісної власності трьом співвласниками, а саме їй - ОСОБА_2, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5., однак двох інших співвласників будинку до участі у справі залучено не було.

Окрім того, судом першої інстанції не враховано, що будинок є пам'ятником архітектури і, на думку апелянта, будь-які роботи слід узгоджувати з управлінням архітектури міста.

Безпідставним вважає посиланням суду на вимоги ст. ст. 317, 319 ЦК України та ст. 177 ЖК України, оскільки вважає, що спірні правовідносини є сервітутними.

Зазначає, що не заперечуватиме проти проведення гідроізоляції торцевої стіни будинку за умови проведення таких робіт за кошти позивача, дотримання ним вимог законодавства про енергетику, узгодження таких робіт з управління архітектури та отримання за власний рахунок висновку спеціалістів про те, що такі роботи є необхідні.

Просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 01 лютого 2017 року скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача ОСОБА_2 свідчать про порушення права позивача та мешканців будинку АДРЕСА_2 на безпечні умови проживання, тобто, що відповідач здійснює свої права з порушенням прав інших осіб, що суперечить вимогам ст. ст. 317, 319 ЦПК України, ст. ст. 103, 152 ЗК України та ст. 177 ЖК України.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Частиною 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Встановлено, що у вересні 2017 року позивач ЛКП «Снопківське» звернувся з позовом в суд до відповідача ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зобов'язання до вчинення дій. Просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2 надати доступ до торцевої стіни будинку № АДРЕСА_2, яка межує та входить на подвір'я будинку № АДРЕСА_1, для проведення робіт з гідроізоляції торцевої стіни будинку № 7а; зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти відновити відмостку будинку № АДРЕСА_2, яку вона зруйнувала влаштувавши клумбу ( а.с. 2 -3). ЛКП «Снопківське» є балансоутримувачем будинку № АДРЕСА_2, який знаходиться на його обслуговуванні.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19 листопада 2008 року, будинком АДРЕСА_2 володіють на на праві приватної спільної часткової власності: ОСОБА_2 - 68/100 частини, ОСОБА_4 - 16/100 частини та ОСОБА_6 -16/100 частини (а.с. 53).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2008 року, співвласниками земельної ділянки, що по АДРЕСА_2, площею 0, 0920 га, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку, є: ОСОБА_2 - 4/6 частини, ОСОБА_4 - 1/6 частини та ОСОБА_6 -1/6 частини (а.с. 56).

Проте, позивач ЛКП «Снопківське» звернувся в суд з позовом лише до відповідача ОСОБА_2, не залучивши до участі в справі інших співвласників будинку та земельної ділянки.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України.У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку, в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Згідно положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України (чинної на час розгляду справи в суді першої інстанції) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Позивач в суді першої інстанції не скористався своїм правом щодо залучення до справи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в якості співвідповідачів, а суд в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України (чинної на час розгляду справи в суді першої інстанції) не попередив сторону позивача про наслідки вчинення або не вчинення таких процесуальних дій.

Суд першої інстанції вказаних вище правових норм закону та фактичних обставин справи не врахував та ухвалив рішення по суті позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду справи в апеляційному порядку позбавлений можливості вчинення процесуальних дій, передбачених ст. 51 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст. 10 ЦПК України (чинної на час розгляду справи в суді першої інстанції), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України (чинної на час розгляду справи в суді першої інстанції), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи такі не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у доступі позивача до торцевої стіни будинку АДРЕСА_2 та те, що своїми діями саме відповідач ОСОБА_2 зруйнувала відмостку будинку № 7а, і відтак, зобов'язана за власні кошти відновити таку. В свою чергу і самим позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не надано.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень п. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню;порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Львівського комунального підприємства "Снопківське" (, що знаходиться за адресою: 79011, м. Львів, вул. Кубійовича, 33) на користь ОСОБА_2 ( проживаюча за адресою : АДРЕСА_2) 2 400 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) судового збору, за подання апеляційної скарги.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 25 лютого 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п. 2, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 01 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Львівського комунального підприємства "Снопківське" до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Стягнути з Львівського комунального підприємства "Снопківське" (, місцезнаходження за адресою: 79011, м. Львів, вул. Кубійовича, 33) на користь ОСОБА_2 ( проживаюча за адресою : АДРЕСА_2) 2 400 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) судового збору, за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.