ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/992/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Расулової А.А.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визначення порядку користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визначити порядок користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № АДРЕСА_1 виділивши їм у користування кімнату площею 17,3 кв.м., а відповідачам - кімнати площею 16,9 кв.м. та 17,3 кв.м., в загальному користуванні залишити коридор, кухню-їдальню, два санвузли, веранду та лоджію.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі вказували, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.08.2007 року сторонам в рівних долях належить квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира є трикімнатною, житлові кімнати мають такі площі: 17,3 кв.м., 16,9 кв.м. та 17,3 кв.м.

На разі у спірній квартирі проживають відповідачі, однак позивач ОСОБА_2 самостійно оплачує всі рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг. Разим з тим, позивачі вважають, що так як відповідачі є співвласниками вказаної квартири, то повинні сплачувати за житлово-комунальні послуги в частці, що відповідає їхнім часткам у праві власності на квартиру.

Враховуючи те, що в досудовому порядку співвласники не змогли домовитись щодо порядку користування спільною квартирою, а також враховуючи те, що спірна квартира не може бути поділена між співвласниками у натурі, однак для усунення спорів та конфліктів між сторонами, позивачі були змушені звернутись до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду заяви про підтримання позовних вимог та про слухання справи за їх відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про час день та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили. Однак, у судовому засіданні 18.12.2018 року заперечували проти позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволеню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.11.2007 року сторонам в рівних долях належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 112,3 кв.м.

Згідно технічного паспорту квартира складається із трьох житлових кімнат площею 17,3 кв.м., 16,9 кв.м. та 17,3 кв.м., кухні-їдальні площею 24,7 кв.м., санвузла площею 2,2 кв.м. та 5,8 кв.м., коридору площею 19,3 кв.м., веранди площею 4,8 кв.м. та лоджії площею 2,5 кв.м.

З довідки ОСББ "Добробут" від 18.02.2019 року за № 6 вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, власник), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, син), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка), ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_4, син), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, син) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка).

З матеріалів справи вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано семеро осіб, частка житлової площі на одну зареєстровану особу складає 7,35 кв.м., а розмір житлових кімнат становить: 17,3 кв.м., 16,9 кв.м. та 17,3 кв.м.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не вливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до п. 3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів, президії Київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.85 «Про порядок застосування у м. Києві "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв. м. жилої площі, але не більш однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9 кв. м жилої площі.

Відповідно до п. 6 ППВСУ № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у разі неможливості поділу в натурі жилого будинку (квартири), що знаходиться у спільній власності, суд може за відповідним позовом встановити порядок користування сторонами цією частиною, при якому відособлені приміщення передаються їм у користування відповідно до частки кожної з них у праві власності, а інші приміщення і будівлі залишаються у спільному користуванні.

Частиною 2 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до зазначеного та з огляду на санітарні норми жилої площі, встановлені ст. 47 ЖК України, враховуючи, що в спірній квартирі фактично мешкає семеро осіб, в квартирі взагалі неможливо встановити окремий порядок користування окремими житловими приміщеннями для мешканців та власників цієї квартири без порушення законних прав та інтересів будь-кого з них.

Крім того, позивачами у судовому засіданні не доведено факту того, що відповідачі перешкоджають або мають намір перешкоджати в подальшому позивачам в здійсненні ними свого права користуватися будь-якими приміщеннями спірної квартири.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

За таких обставин позовні вимоги щодо визначення порядку користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 221 по вул. Харківське шосе, 56 в м. Києві та виділу у користування позивачам житлову кімнату площею 17,3 кв.м. та у виділу відповідачам двох житлових кімнат площею 17,3 кв.м. та 16,9 кв.м., не можуть бути задоволені, оскільки при такому виділі на долю кожного зареєстрованого припадає 7,3 кв.м., що суперечить вимогам чинного Житлового законодавства, зокрема ст.ст. 63, 104 ЖК України та порушує житлові права усіх осіб, які мешкають у спірній квартирі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України і приймаючи до уваги результат розгляду справи, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачам.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визначення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: