Справа № 698/340/18
Провадження № 2/698/55/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 р. смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Кухаренка О.В.,

за участю секретаря - Гончар Т.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача: - ОСОБА_2,

представника - відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Хлібороб» про розірвання договорів оренди землі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 28.03.2001 року серії ЧР №:02:000:0298, виданий на підставі рішення сесії Ярошівської сільської ради народних депутатів від 28.02.2001 року №9-3. 01.08.2011 року між нею та відповідачем був укладений договір про оренди належної їй вищезазначеної земельної ділянки строком на десять років, який набрав чинності з моменту підписання і державної реєстрації, яка відбулася 04.08.2011 року в управлінні земельних ресурсів Катеринопільського району за № 00502.

Згідно з умовами пунктів 9 -10 Договору щорічна орендна плата встановлена в розмірі 3,0 проценти від нормативної грошової оцінки, що складає 1214,0 гривень, погоджена виплата в натуральній формі і встановлений строк виплати з 01 серпня до 20 грудня року, в якому провадиться нарахування орендної плати. Станом на 01.08.2011 року, час укладання Договору, Національний банк України встановив офіційний курс гривні до долару США із розрахунку 100,0 доларів США складає 797,12 гривень. Орендна плата на час укладання Договору була еквівалентною 152,30 доларів США за земельну ділянку.

Позивач вказує, що оскільки в наявний час у державі змінилася економічна ситуація, ціни значно збільшилися, а гривня знецінилася при цьому з 2010 року по теперішній час життя подорожчало на 80,0 процентів, продукти харчування збільшилися у своїй вартості близько на 77,0 процентів, а реальні доходи скоротилися більше ніж на 10,0 процентів.

В момент укладення Договору вона виходила з того, що гривня України є стабільною грошовою одиницею, жодних змін курсу національної валюти до іноземних валют, в тому числі долару США, не настане. В момент укладення вказаного правочину Національний банк України встановив офіційний курс гривні до долару США із розрахунку 100,0 доларів США складає 797,12 гривень. Станом на 22.05.2018 року, згідно того ж курсу 100,0 доларів США коштує 2 608,3615 гривень. Відтак, в порівнянні з 2011 роком, гривня здешевіла близько в 3,3 рази або на 1811,2315 гривень, що є істотною втратою в ціні. При укладенні даного договору вона керувалася стабільним і незмінним, в сторону здешевлення, курсом національної валюти України до іноземних грошових одиниць і долара США в тому числі; стабільними доходами відповідних осіб в Україні і їх стабільною високою покупною спроможністю; розраховувала, що істотно не збільшиться вартість споживчого кошика, комунальних послуг, медичних препаратів, істотно не зменшаться доходи відповідної особи і виходила з того, що така істотна зміна обставин не настане. В той час не передбачала і не могла передбачати настання істотних змін названих обставин, тобто майбутню істотну девальвацію гривні відносно валют інших країн Світу, передусім долара США, істотне удорожання життя.

Вважає, що ці обставини змінилися з причин, які незалежні від її дій і волі вони не можуть бути усуненими або їх негативний вплив на її права і обовязки не може бути мінімізований її зусиллями при всій її турботливості і обачності, які вимагаються від неї чинним законодавством України, вказаними правочинами та звичаями ділового обороту. Умови Договору порушують співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє її, як заінтересовану сторону, того, на що вона розраховувала при укладенні Договору та вважає таку зміну згаданих обставин істотною, оскільки вони змінилися настільки, що, якби сторони Договору могли це передбачити, вони не уклали б цей правочин або уклали б на інших умовах.

Змінилася і грошова оцінка земельної ділянки, що передана в оренду, у звязку з чим має бути підвищена й орендна плата за земельну ділянку, яка згідно листа ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 19.04.2018 року №103/45-18-0.270 нормативна грошова оцінка земельної ділянки збільшилася з 40 467,2 гривень в 2011 році до 106 501,78 гривень в 2017 році, тобто в 2,63 рази або на 66 034,58 гривень. Однак відповідач відмовляється переглянути розмір орендної плати, виходячи з того, що відповідне її звернення 06.02.2018 року вручено ПСП агрофірма «Хлібороб», однак до теперішнього часу ПСП агрофірма «Хлібороб» звернення не розглянула, відповіді не надала, що порушує її права як власника, у звязку з цим істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися під час укладення спірного договору, що є підставою для розірвання договору оренди відповідно до ч.2 ст.651, частин 3,2,1 ст.652, частин 3 і 2 ст. 653 ЦК України.

Відмова відповідача внести зміни в договір в частині збільшення плати позбавляє її того, на що вона розраховувала при укладенні цього правочину. А саме на достатній життєвий рівень для себе і своєї с сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, медичну допомогу. При цьому в чинному законодавстві України, договорі відсутні правила про те, що ризик зміни обстановки несе вона, як власник землі і орендодавець також не випливає із звичаїв ділового обороту.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 29-34) та на те що позивачем не доведено, що здорожчання життя в Україні суттєво вплинуло на неї особисто, та того, що вона витрачала гроші на оплату газу, ліків, поїздки. Також представник відповідача, вказуючи на безпідставність тверджень позивача про те що та в момент укладання договору оренди землі виходила з того, що така зміна обставин, як різке знецінення грошової одиниці України, інфляція, зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні не настане послалась на правовий висновок Верховного Суду у справі № 910/17827/17 від 19 листопада 2018 року, який вказав, що кризові явища у економіці України мали місце як до 2002 року так і після 2010 року і є загальновідомими обставинами, що після фінансово-економічної кризи 2008 -2009 років мали місце і різке знецінення грошової одиниці України, і різка інфляція, і значне зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з розірванням договору оренди земельної ділянки, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір оренди землі, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на землю серії ЧР №:02:000:0298, який зареєстрований 04.08.2011 року в управлінні земельних ресурсів Катеринопільського району за № 00502 (а.с.4-7).

Як видно з копії заяви (а.с.16) ОСОБА_1 зверталася до відповідача із пропозицією зміни орендної плати за земельну ділянку.

На підтвердження наданих суду заперечень проти позову щодо отримання ОСОБА_1 орендної плати навіть у більшому розмірі ніж передбачено договором, відповідачем надано суду відомості про видачу орендної плати в грошовому та натуральному вигляді (а.с. 40- 69).

Згідно до п. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. .

Стаття 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами у справі, передбачає, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахування наведеної норми суд приходить до висновку, що спірний договір оренди є чинним для сторін з 04.08.2011 року, тобто з дня його державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Під час судового розгляду справи позивачем не було надано доказів одночасно усіх вказаних умов, за яких договір може бути розірваний на його вимогу у судовому порядку, чим не виконано вимоги ст. ст. 13, 81 ЦПК України, згідно яких на сторону покладається обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

В обґрунтування своїх вимог посилання позивача, як на умову для розірвання договору оренди землі, а саме про зміну у державі економічної ситуації, значне збільшення цін та знецінення гривні, зміна курсу національної валюти, зміна грошової оцінки земельної ділянки, що передана в оренду, у звязку з чим має бути підвищена й орендна плата за земельну ділянку, але орендар відмовляється її підвищити є безпідставними, виходячи з наступного.

Посилання Позивача, що в момент укладення Договору сторони виходили з того, що така зміна обставин, як знецінення грошової одиниці України, інфляція, зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні - не настане, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки є загальновідомими обставинами, які не підлягають доведенню за ч. 3 ст. 82 ЦПК України, що кризові явища у економіці України мали місце і раніше, як до дати укладення Договору у 2011 році, так і після його реєстрації. Зокрема, є загальновідомими обставинами, що після фінансово-економічної кризи 2008-2009 років мали місце і різке знецінення грошової одиниці України, і різка інфляція, і значне зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 19 липня 2018 року у справі № 910/17827/17.

Таким уклавши договір у 2011 році сторони фактично підтвердили, то такі негативні економічні явища на їх волевиявлення на погоджених у Договорі умовах не впливають, тобто, що і після наслідків фінансово-економічної кризи 2008-2009 років уклавши договір у 2011 році сторони вважали його умови прийнятними та вигідними для обох сторін, так як вирішили укласти договір без обговорення наслідків настання подібної кризи.

Враховуючи, що у економіці України час від часу мають місце кризові явища, у тому числі і значні як у 2008-2009 роках, то при всій обізнаності та обачливості, позивач могла допустити, що вони, якщо існували і раніше, то будуть мати місце і в майбутньому, тобто що і в майбутньому знову може мати місце і знецінення грошової одиниці України, і інфляція, і зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні.

При цьому, судом враховано, що відповідач також належить до суб'єктів господарювання, тому ті самі негативні явища в економіці України можуть мати вплив і на нього, як на суб'єкта господарювання.

Щодо того, що така зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона (Позивач) не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, то суд зазначає, що такі явища, як знецінення грошової одиниці України, інфляція, зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні мали місце в України і до дати укладення Договору, відтак, позивач мала можливість та вибір їх як врахувати, так і не враховувати, тобто мала вибір або укласти Договір на визначених ним умовах, або на інших умовах, або з Відповідачем, або з іншим орендарем, або не укладати узагалі, натомість будучи обізнаним з попередніми періодами у економіці України, у яких мали місце і кризові явища, позивач уклала Договір на визначених ним умовах та саме з відповідачем.

Також позивач не довела, яким чином виконання Договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б Позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки при укладенні Договору позивач розраховував на отримання орендної плати у встановленому Договором розмірі і строки, та виконання відповідачем інших покладених на нього Договором обов'язків, і позивачем не доведено, яким чином виконання відповідачем договірних обов'язків порушило б співвідношення майнових інтересів сторін Договору і позбавило б позивача того, на що вона розраховувала при укладенні Договору.

Щодо того, що хто за умовами Договору несе ризики зміни обставин, то Договором цього не передбачено.

Згідно з Розділом спірного договору «Зміна умов договору і припинення його дії» Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

-взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається (не допускається). Відповідно до Розділу договору «Орендна плата» розмір орендної плати переглядається один раз у рік у разі:

-зміни умов господарювання, передбачених договором;

-зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів тощо, у тому числі внаслідок інфляції;

-погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документально;

-в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що сторони досягли всіх істотних умов договору, позивач при підписанні спірного договору погодився з його умовами, не заперечував проти передання в оренду належної йому земельної ділянки, розміру орендної плати. Договір був підписаний обома сторонами,та відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договору не висловлювали, підпис ОСОБА_1 на договорі свідчить про її згоду на укладення договору саме на тих умовах, які зазначені в договорі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

При цьому у випадку коли сторона може в односторонньому порядку відмовитися від договору, якщо це передбачено договором, стороні не потрібно звертатися до суду для визнання правомірності такої відмови. Сам факт відмови призводить до припинення зобов'язання повністю або частково з моменту одержання іншою стороною повідомлення про відмову.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Судом встановлено, що одностороннє розірвання спірного договору не можливе, що передбачено договором, який був підписаний сторонами без зауважень, укладаючи його, сторони досягли згоди щодо його істотних умов, зміст договору не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За умовами спірного договору, договір може бути припинено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо наявності підстав для розірвання спірного договору позивачем суду не надано, а посилання позивача на відмову відповідача від збільшення орендної плати, то суд зауважує, що така обставина, як підстава для розірвання Договору за ст. 652 ЦК України, судом відхиляється, оскільки не доводить істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору.

Відтак, враховуючи те, що позивачем не було доведено жодної з умов, одночасна наявність яких необхідна для розірвання договору на вимогу заінтересованої сторони, які давали б суду підстави дійти висновку про розірвання договору оренди землі, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про розірвання спірного договору, через відсутність підстав для його розірвання, у звязку з чим права позивача не підлягають захисту у обраний ним спосіб.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати. В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позову не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі ст. ст. 525, 526, 638, 651, 652 ЦК України, керуючись ст. ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Хлібороб» про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.В.Кухаренко