Ухвала

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 161/18238/15-ц

провадження № 61-46515св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 25 вересня 2018 року та касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 05 жовтня 2017 року, постанову Апеляційного суду Волинської області від 25 вересня 2018 року та додаткову постанову Апеляційного суду Волинської області від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спільне сумісне майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спільне сумісне майно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року (у складі судді Олексюка А. В.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та

ОСОБА_3

- автомобіль марки KIA CEED, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- земельну ділянку площею 1 213 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що у селі Рованці Луцького району Волинської області;

- будівельні матеріали, конструктивні елементи, обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку площею 455,36 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельну ділянку площею 1 213 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та будівельні матеріали, конструктивні елементи, обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку площею 455,36 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію Ѕ вартості автомобіля марки KIA CEED, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 126 395 грн.

У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_4 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 .

У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 05 жовтня 2017 року (у складі судді Олексюка А. В.) стягнуто з

ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму в розмірі 6 090 грн та суму в розмірі 1 816,86 грн понесених втрат на проведення експертних досліджень.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 25 вересня 2018 року (у складі колегії суддів: Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.) рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні незавершеного будівництвом житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя скасовано.

Визнано незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 455,36 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та

ОСОБА_2

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додатковою постановою Апеляційного суду Волинської області

від 22 жовтня 2018 року (у складі колегії суддів: Грушицького А. І.,

Данилюк В. А., Киці С. І.) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено додаткову постанову, якою вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині визнання права на квартиру, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

08 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Системою автоматизованого розподілу справ для розгляду касаційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначено колегію суддів у складі: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 161/18238/15-ц (провадження № 61-46515св18) призначено повторний автоматичний розподіл.

Системою повторного автоматизованого розподілу справ для розгляду касаційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначено колегію суддів у складі: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (частина 1 статті 39 ЦПК України).

Суддею Грушицьким А. І.заявлено самовідвід у цій справі з підстав, визначених частиною третьою статті 37 ЦПК України, якою передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування наявності підстав для самовідводу суддя Грушицький А. І.зазначив, що він брав участь у вирішенні цієї справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки суддя Грушицький А. І. брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, тому він не може брати участі у розгляді цієї самої справи в суді касаційної інстанції.

За таких обставин заявлений у справі самовідвід судді від участі в розгляді справи підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 37, 39-41 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Грушицького А. І. про самовідвід задовольнити.

Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк