АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/650/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Середа Л.В. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна, ОСОБА_1 , приватний нотаріус Золотоніського нотаріального округу Черкаської області Перевертун Олександр Юрійович про визнання права власності та витребування майна та за позовом третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення, в якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно житловий будинок (без номера) , що знаходиться у АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва будинку, площею 0.25 га та розташована по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0.2328 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 , площею 0.1016 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 і заборонити іншим особам вчиняти дії щодо зазначеного нерухомого майна або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Клопотання обґрунтоване тим, що зазначене майно належить їй на праві приватної власності згідно договорів дарування від 11 грудня 2015 року та 15 грудня 2015 року, проте вибуло з її власності внаслідок неправомірних дій третіх осіб.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Г.О., ОСОБА_1 , приватний нотаріус Золотоніського нотаріального округу Черкаської області Перевертун О.Ю. про визнання права власності та витребування майна та за позовом третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. про визнання права власності на нерухоме майно задоволено.

З метою забезпечення позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та скасування записів про державну реєстрацію майнових прав:

накладено арешт на нерухоме майно : житловий будинок по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 , для будівництва будинку площею 0.25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна НОМЕР_4 ; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,2328 га, ОСГ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 , площею 0.1016 га, ОСГ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15;

заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірного нерухомого майна або передачі майна чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 . ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та протиправну, постановлену з порушенням норм процесуального права

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову не врахував, що вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та є таким, що буде обмежувати право власника в частині користування та володіння майном. Також зазначив, що суд задовольняючи заяву про забезпечення позову виходив із доказів наданих позивачем, не пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Не врахував наявність зареєстрованих, фактично діючих заборон та арештів на вказане майно, що забезпечують виключення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що в провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває справа за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Павловська Г.О. про визнання права власності та витребування майна, предметом спору являється житловий будинок (без номера) по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_3 , для будівництва будинку, площею 0.25 га; земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,2328 га, ОСГ; земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 , площею 0.1016 га, ОСГ.

03 березня 2018 року третя особа з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 подала до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області позовну заяву про визнання недійсними правочинів, предметом позову є договори купівлі-продажу вищевказаного майна.

В цей же день 03 березня 2018 року подала заяву про забезпечення позову.

Позовна заява третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 про визнання недійсним правочинів зареєстрована за № 3046, а заява ОСОБА_5 про забезпечення позову зареєстрована в суді за № 3046. Це свідчить, що дві заяви подані в один і той же день.

16 березня 2018 року третя особа з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 подала до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області уточнюючу позовну вимогу про визнання права власності на нерухоме майно предметом спору є майно, а саме: житловий будинок (без номера) по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_3 , для будівництва будинку, площею 0.25 га; земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,2328 га, ОСГ; земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 , площею 0.1016 га, ОСОБА_13

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_5 вказувала, що звернеться до суду із позовом, в якому оспорюватиме перехід права власності на вказане майно до ОСОБА_6 , а в подальшому до ОСОБА_3

Суд першої інстанції з метою забезпечення позову правильно наклав арешт на спірне майно.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказана ухвала грубо порушує права ОСОБА_1 , як власника зазначеного майна на безперешкодне володіння, користування та розпорядження майном на власний розсуд не може бути взято до уваги, оскільки вказаний спір стосується саме оспорюваного майна. Суд не заборонив безперешкодно володіти та користуватися майном. Ухвала суду стосується тільки тимчасово, до розгляду справи, розпорядження майном, яке є предметом спору.

Також не варте уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2018 року було внесено запис про обтяження на нерухоме майно, а саме арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , а тому ухвала про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно від 05 березня 2019 року є другою ухвалою про забезпечення позову, оскільки ухвала суду першої інстанції від 05 березня 2018 року скасована постановою Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: