Справа № 350/1721/18
Номер провадження 2/350/43/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

адвоката Ошуста С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продаж транспортного засобу та повернення автомобіля, суд -

в с т а н о в и в :

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 08.09.2016 року, марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 року випуску, шассі № НОМЕР_1 НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 , жителем АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , видане Територіальним сервісним центром №2642 в Івано-Франківській області, вчинений внаслідок зловмисної домовленості між представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оплачений судовий збір у розмірі 2064,63 грн. та повернути йому вищезгаданий автомобіль у натрі.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він був власником вищезгаданого транспортного засобу. У червні 2018 року при зверненні до ТСЦ №2641 м.Івано-Франківська за довідкою, яка була потрібна на оформлення субсидій, позивач дізнався, що автомобіль був перереєстрований 08.09.2016 року на нового власника в ТСЦ 2642 , за договором купівлі-продажу. З договору купівлі - продажу 2642/2016/056602 від 08.09.2016 року, який оформлений в ТСЦ №2642 Івано- Франківської області вбачається, що автомобіль проданий за дорученням ОСОБА_2 своєму батьку - ОСОБА_3 за 10 тис. гривень. З довіреності від 11.01.2013 року, виданої приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. вбачається, що позивач надав ОСОБА_2 та ОСОБА_2 право укладати від його імені договори цивільно - правового характеру щодо розпорядження та користування даним транспортним засобом, одержувати за ними належні власнику грошові суми. Однак за відчужений автомобіль ОСОБА_2 гроші позивачу не повернув. Позивач декілька разів приїжджав до ОСОБА_2 вияснити ситуацію та з вимогою про повернення грошей за проданий автомобіль, однак не міг його застати вдома. Згідно Довідки №19112 від 15.09.2018 року незалежного оцінювача майна ОСОБА_4 , середньостатистична вартість автомобіля становить 171923 грн.

Вирішити спір у досудовому порядку не вдалося, а тому позивач був змушений звертатись до суду за захистом свого порушеного права.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 . - ОСОБА_5 вказав на те, що відповідач ОСОБА_2 , який діяв за довіреністю, фактично вступив у змову з контрагентом - своїм батьком ОСОБА_3 , з метою одержати власну чи обопільну вигоду або створити негативну ситуацію для позивача. Підтвердженням того, що батько та син вступили в зловмисну домовленість слугує те, що вони проживають в одному будинку, вчинили даний правочин та ніби-то продали автомобіль за чисто символічну суму - 10 тис. грн., при ринковій ціні 171923 грн., тобто в десять разів меншу, без погодження з позивачем, не повернули останньому кошти з урахуванням ринкової ціни, а батько - покупець жодного разу не користувався автомобілем. Усе це на думку позивача свідчить, що правочин відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинений внаслідок зловмисної домовленості. А тому просить суд задоволити позовні вимоги у повному об`ємі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що усі кошти за автомобіль марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 його батько ОСОБА_3 в сумі 96000 грн./що складало на той час 12000 доларів США/ біля кабінету приватного нотаріуса Дорошенко О.В., сплатив позивачу, а уже після того позивач дав довіреність строком на 10 років щодо розпорядження автомобілем йому та його колишній дружині - ОСОБА_2 Дана обставина підтверджується копією розписки від 11.01.2013 року. Даним автомобілем зі згоди батька він користувався до моменту переоформлення, тобто до 08.09.2016 року. Тому у задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову та вказав, що усі кошти за автомобіль марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ним у сумі 96000 грн./що складало на той час 12000 доларів США/ позивачу були виплачені ще у січні 2013 року, біля кабінету приватного нотаріуса Дорошенко О.В. Про те, що позивач отримав ці кошти він написав власноручно розписку, копія якої долучена до матеріалів справи. Аж після того, як позивач отримав гроші за автомобіль, він дав довіреність строком на 10 років його синові та колишній невістці ОСОБА_2 Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, адвоката, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями тст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування..

Відповідно до ст.232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Копіями відповіді приватного нотаріуса від 14.06.2018 року та доручення від 13.01.2013 року/а.с.6-7/ підтверджено, що приватним нотаріусом Дорошенко О.В. 13.01.2013 року було посвідчено довіреність від ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_2 щодо розпорядження автомобілем марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 року випуску, шассі № НОМЕР_1 НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Копіями відповіді ТСЦ від 23.06.2018 року, технічного паспорта НОМЕР_6 та договору купівлі - продажу 2642/2016/056602 від 08.09.2016 року/а.с.8-10/ підтверджено, що від імені ОСОБА_1 ОСОБА_2 відчужив ОСОБА_3 автомобіль марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 р.в., шассі № НОМЕР_1 НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 за 10000 грн.

Копією довідки про середньостатистичну, ймовірно можливу вартість автомобіля/а.с.11/ підтверджено, що станом на 15.08.2018 року вартість автомобіля марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 року випуску могла б орієнтовно становити 171923 грн.

Копією розписки від 11.01.2013 року/а.с.67/ підтверджено, що позивач отримав кошти за автомобіль марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 р.в. і претензій не має.

Суд не приймає до уваги розписку від 24.06.2019 року, як письмовий доказ /а.с.68/ у зв`язку з тим, що не відомо ким, де і коли вона написана. Представник позивача повідомляв суду про те, що його довіритель особисто з`явиться до суду для дачі пояснень, однак в силу різних обставин так цього і не зробив.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах справи не існує.

Суд, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні пояснення сторін, адвоката та письмові докази встановив, що позивач ОСОБА_1 отримав 11.01.2013 року від відповідач ОСОБА_3 кошти за автомобіль, після чого приватним нотаріусом ОСОБА_7 цього таки 11.01.2013 року було посвідчено довіреність від позивача на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_2 щодо розпорядження автомобілем марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 року випуску, шассі № НОМЕР_1 НОМЕР_2 . Дана обставина підтверджується копією розписки від 11.01.2013 року, оригінал якої знаходиться у представника позивача, про що він вказав у судовому засіданні.

А тому, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, як у матеріалах справи, так і в судовому засіданні. Ні позивач у позові, ні його представник у судовому засіданні не навели підстави, і не надали достатньо доказів того, що між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено недійсний правочин, і він не створює юридичних наслідків. Крім того не здобуто жодного доказу того, що спірний правочин №2642/2016/056602 від 08.09.2016 року, який оформлений в ТСЦ №2642 Івано- Франківської області вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.216, 232 ЦК України та керуючись ст.ст.76, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

у х в л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу транспортного засобу та повернення автомобіля - відмовити.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Рожнятівського районного суду від 14.09.2018 року, із транспортного засобу марки «LANDWIND Х6 COMFORTABLE», 2008 року випуску, шассі № НОМЕР_1 НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 , жителем АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , видане Територіальним сервісним центром №2642 в Івано-Франківській області.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя А.М.Бейко

Повний текст рішення виготовлено 08.07.2019 року.