Справа № 345/4915/18
Провадження № 22-ц/4808/296/19
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

секретаря Турів О.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 18 грудня 2018 року у складі судді Кардаш О.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала в шлюбі в період з 1998 року по 2007 рік. Від шлюбу в них народився син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття, однак на даний час повнолітній син навчається на першому курсі Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнології ім. С.З. Гжицького на денній формі навчання за державним замовленням, змоги працевлаштуватись на роботу та отримувати самостійний заробіток не має, у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Позивач посилаючись на те, що син знаходиться на її повному утриманні, вона несе витрати на оплату за проживання сина в гуртожитку, витрати на проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування тощо, а відповідач, отримуючи доходи не бажає матеріально допомагати синові, тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина по 2000 грн. щомісяця.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.12. 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 який продовжує навчання аліменти у розмірі по 1000 грн щомісячно починаючи з 19.11.2018 року на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначив, що ОСОБА_3 не має права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, оскільки син з нею не проживає та не уповноважував позивача на представництво своїх інтересів у справі.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, неповно з»ясував обставини справи, зокрема те, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина так як в даний час працює неофіційно і його дохід в місяць становить приблизно 4000-4500 грн., крім того він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, від якого народилась дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває на його утриманні. На даний час він проживає в квартирі своїх батьків, батько його є дитиною війни, а матір інвалідом.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_3 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 бувше подружжя, від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення залишений на проживанні з матір»ю.

ОСОБА_4 є студентом 1-го курсу факультету ветеринарної медицини Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнології ім. С.З. Гжицького на денній формі навчання за державним замовленням. Термін навчання - з 02.07.2018 р. по 01.07.2023 р., що підтверджується довідкою університету.

Встановлено, що повнолітній син ОСОБА_4 зареєстрований в гуртожитку за місцем навчання та знаходиться на утриманні матері - ОСОБА_3 яка проживає у АДРЕСА_1

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання у розмірі по 1000 грн, суд першої інстанції виходив із того, що такий розмір аліментів дозволить зберегти баланс між потребами сина, який продовжує навчання та потребує допомоги батьків та потребами відповідача, який має на утриманні малолітню дитину та допомагає перестарілим батькам.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частино першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, навчаючись на денній формі навчання та отримуючи стипендію потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за проживання в гуртожитку, за спожиту електроенергію, на проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування. Таку матеріальну допомогу повнолітньому сину надає позивач, з якою він фактично проживає.

У силу положень ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З огляду на зазначене, не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що позивач не вправі пред»являти позов про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина з тих підстав, що син не проживає за місцем проживання позивача у м. Калуші.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, суд першої інстанції врахував, що відповідач ОСОБА_1 08.08.2007 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 від якого має малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, працює, а також те що він має двох перестарілих батьків, тому оцінюючи докази по справі в їх сукупності цим визначив розмір аліментів у розмірі по 1000 грн, що буде достатнім для задоволення потреб сина та не обтяжливим для відповідача.

Апелянт в апеляційній скарзі підтвердив факт його роботи неофіційно та отримання доходу близько 4000 - 5000 грн.

Таким чином, посилання апелянта на те, що судом не враховано обставин щодо його майнового стану не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 18 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко