ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4479/19
провадження № 2/753/4781/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"10" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Литвин Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, термін на примирення призначати не потрібно. Крім того від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю, яка і дбає про забезпечення її життя. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця з дня звернення до суду і до дня досягнення нею повноліття.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином за останнім відомим місцем проживання, а також шляхом направлення на його мобільний телефон SMS-повідомлення, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
За правилами ч.2, ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
2.06.2007 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №552 (а.с.5). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини.
Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, термін на примирення призначати не потрібно, так як судом встановлено, що будь-які відносини між ними припинені і позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу.
Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття.
Як наголошує ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Крім того судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство і не мають спільного бюджету тривалий час, відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, яка проживає разом з матір`ю.
Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
За змістом ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, при цьому письмового пояснення або відзиву на позов судові не надав, тому встановити його місце роботи та розмір щомісячного заробітку не надалось можливим. За таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у частці від щомісячного доходу відповідача, як просила позивач у своєму позові, а не у твердій грошовій сумі щомісяця.
За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Як зазначає ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, склад сім`ї, його стан здоров`я, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця на користь позивачки на утримання їх спільної дитини з 28.02.2019 року - дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, у розмірі, що відповідає межам, встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" для дитини такого віку (дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень), який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України.
Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.
Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 223; 258-259; 263-265; 282; 430 ЦПК України, на підставі ст.18; 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, ч.1, ст.51 Конституції України, ст.3; 110-112; 141; 180-183; 191 СК України, ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, ст.8; 11 Закону України „Про охорону дитинства", ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік", п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд
Шлюб зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї 2.06.2007 року, актовий запис №552 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - ОСОБА_2 ; їй - ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2019 року і до досягнення нею повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору в частині вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня отримання його копії відповідачем.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :