Справа №442/3406/19
Провадження №2/442/1059/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Чолавін Н.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі справу за позовом ОСОБА_1 до Бистрицької сільської ради Дрогобицького району, Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір, ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 , у якому вона проживала до дня смерті. За життя мати не склала заповіт, тому спадкування здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , являється він - її син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квітні 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кушнір О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Однак, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно. Відтак, змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити позов.

Представник відповідача Бистрицької сільської ради Дрогобицького району, Львівської області,в судове засідання не з`явився, попередньо подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 14.03.2018 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 6.

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.03.2018 року (видане повторно).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ; разом з ним до дня смерті проживала його мати - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дані факти стверджуються копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Дрогобицьким МРВ УМВСУ у Львівській області 09.01.2002 року та довідкою № 327 від 10.05.2019 року, виданою Бистрицькою сільською радою Дрогобицького району.

З оглянутої копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що: загальна площа будинку - 59,0кв.м, житлова - 37,4кв.м, рік побудови даного дерев`яного будинку - 1939 рік; загальна інвентаризаційна вартість - 87 907,00грн.

Довідкою Бистрицької сільської ради № 328 від 10.05.2019 стверджується, що згідно записів по господарських книг, будинок за адресою АДРЕСА_1 являється будинковолодінням ОСОБА_2 ; будинок побудований в 1939 році.

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кушнір О.І., позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний будинок.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч.5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п.3.1.).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Крім того, згідно роз`яснень даного Листа Вищого спеціалізованого суду України, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п.3.2).

Отже, хоч при житті спадкодавець не оформив і не зареєстрував в установленому законом порядку своє право власності на спірний будинок, запис у погосподарських книгах Бистрицької сільської ради свідчить про те, що він належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок, загальною площею - 59,0 кв.м, житловою - 37,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.