Справа № 442/2987/19
Провадження № 2/442/992/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2019 р. суддя Дрогобицького міськрайонного суду Грицай М.М. розглянувши заяву адвоката Тунського А.Р. - представника третьої особи ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Дрогобицької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення самочинного будівництва,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Дрогобицького міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом Дрогобицької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення самочинного будівництва.

У провадження судді Грицай М.М. дана справа поступила 12.06.2019.

Ухвалою судді від 13.06.2019 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.07.2019.

03.07.2019 представником третьої особи адвокатом Тунським А.Р. подано заяву про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 7,9 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1 Стрийська, 2/ АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 06, що належить ОСОБА_4 ( ІПН: НОМЕР_1 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.12.2018, що посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Р.В.

У обґрунтування заяви посилається на те, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Дрогобицької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення самочинного будівництва. Предметом позову є знесення самочинного будівництва, що розташоване в м. Дрогобич, АДРЕСА_3 Стрийська, 2/1. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_6 до моменту скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2016 за № 442/4139/16 здійснила продаж відповідного нежитлового приміщення на користь відповідача ОСОБА_3 , яка в подальшому продала відповідний об`єкт відповідачу ОСОБА_4 . Зазначає, що ОСОБА_4 є чоловіком ОСОБА_7 . Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 з метою недопущення знесення самочинного будівництва здійснила ряд перепродажі спірного нерухомого майна. Враховуючи, що у ОСОБА_4 залишається зареєстрованим право власності на відповідне майно, існує очевидний ризик відчуження такого на користь третьою особи, котра не буде стороною цивільної справи, що відповідно, зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки знесенню підлягатиме майно, яке належатиме іншій особі.

Для забезпечення можливості виконання судового рішення на спірне нежитлове приміщення слід накласти арешт з метою недопущення його відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України вказана заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюванихправ або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, представником третьої особи адвокатом Тунським А.Р. наведено обгрунтовані підстави для застосування заходів забезпечення позову, надано належні та допустимі докази, а тому суд дійшов висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд вбачає підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії цивільного процесу, що не обмежує в праві позивача звернутись з обґрунтованою заявою про забезпечення позову до суду протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень ч. 2 ст.149 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає, що заява про забезпечення позову є підставною та обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.149-150, 257, 260, 261,354 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву адвоката Тунського А.Р. - представника третьої особи ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Дрогобицької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення самочинного будівництва - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 7,8 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1 2 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 06, що належить ОСОБА_4 ( ІПН: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Р.В.

Ухвалу направити до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області для виконання.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Грицай М.М.