ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 645/5395/17

провадження №22-ц/818/461/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Овсяннікової А.І.,

сторони у справі:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова, ухвалене 05 липня 2018 року о 14 годині 41 хвилин у складі судді Бондарєвої І.В.,

УСТАНОВИВ:

11 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі Банк) звернулося до суду із позовом, після уточнення якого просило стягнути з ОСОБА_1 62 627 грн. 06 коп. заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 25 квітня 2013 року, яка станом на 21 серпня 2017 року складалася з тіла кредиту - 41 103 грн. 45 коп. та відсотків за користування кредитом - 21 523 грн. 61 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 25 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-20069-250413, відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України гривні, та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 43 600,00 грн.

За умовами кредитної угоди відповідач користувався кредитними коштами, але станом на 21 серпня 2018 року не виконав належним чином зобов'язань за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 05 липня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені. Стягнуто з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 62 627 грн. 06 коп., яка складається з простроченого тіла кредиту у розмірі 41 103,45 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 21 523,61 грн.

Рішення мотивоване тим, що відповідач користувався отриманим коштами за кредитним договором, останній платіж кредитних коштів здійснив 02 березня 2015 року на суму 2500,00 грн. і ним цей факт не спростовувався.

В поданій 01 серпня 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Банку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленої до стягнення з відповідача суми, в тому числі виписок з рахунків, які б підтверджували заявлені суми та облік банком зазначених сум на відповідних рахунках; суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з моменту прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк», Банк втратив право на здійснення банківської діяльності, зокрема, нарахування процентів за кредитним договором. З приводу строків позовної давності відповідач зазначає, що зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувалися з травня 2014 року. Тому Банк звернувся з позовною заявою Банк з пропуском строку позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами у справі 25 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-20069-250413, відкрито картковий рахунок №НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 43 600,00 грн.

Відповідно до п.2.1 частини 3 умов кредитного договору, підписаного сторонами, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції щодо укладення Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважається дата підписання Банком такої Пропозиції та скріплення її печаткою.

На підставі п.2.4 частини 3 Договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 Частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, підписавши заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, що становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ( а.с.6 зі зворотом).

Відповідач неналежно виконував свої обов'язки та умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 21 серпня 2018 року утворилася заборгованість на загальну суму 62 627,06 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 41 103,45 грн., заборгованість за відсотками - 21 523,61 грн.

Після початку процедури ліквідації Банку, з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк». (а.с.9-11)

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження в цій частині тощо.

Частиною 1 статті 3 цього Закону встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Станом на 21 серпня 2017 року відповідачем порушені вимоги кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Заборгованість на 21.08.2017 року складає 62 627,06 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 41 103,45 грн., заборгованість за відсотками - 21 523,61 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за Договором за кредитною платіжною карткою останній платіж було здійснено 02.03.2015 року у сумі 2500,00 грн. (а.с. 4 зворот ), а останнє зняття готівки з карткового рахунку здійснювалося 01.12.2014 року у сумі 339,45 грн.

З позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитною лінією №001-20069-250413 представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду 30 листопада 2017 року, тобто в межах строку позовної давності, встановленого ст..257 ЦК України. (а.с.2-3).

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд правильно встановив обставини справи та вважав доведеним наявність у Банку права на стягнення заборгованості з відповідача в повному обсязі заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення ухвалене судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1, належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 05 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

А.І. Овсяннікова