Ухвала

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 761/4115/16-ц

провадження № 61-1782ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником - ОСОБА_2, на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Простір» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ТОВ «Управляюча компанія «Простір» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 93 874 грн 29 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Простір» (далі - ТОВ «Управляюча компанія «Простір») задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Простір» заборгованість у розмірі 93 874 грн 29 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Управляюча компанія «Простір» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Простір» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 56 222 грн 39 коп., інфляційні втрати - 1 197 грн 79 коп, 3% річних - 1 686 грн 67 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, про виправлення арифметичної помилки в постанові Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2018 року відмовлено.

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, яка подана представником - ОСОБА_2, на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, у якій заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

У вказаній справі ціна позову становить 93 874 грн 29 коп., яка станом

на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1,подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником - ОСОБА_2, на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Простір» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта