ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року, постановлену в складі судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про витребування майна з чужого володіння,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про витребування майна з чужого володіння.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2018 позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що суд першої інстанції повинен був зупинити провадження у справі, оскільки позивачем подано касаційну скаргу, за якою відкрито касаційне провадження.

Вказувала, що не має можливості отримувати кореспонденцію на поштовому відділенні з огляду на похилий вік та стан здоров'я, що не врахував суд першої інстанції залишаючи позов без розгляду.

Наголошувала, що суд не вжив всіх можливих заходів щодо повідомлення позивача про час, дату та місце розгляду справи.

Відтак, просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник позивача просила апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Відповідач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи підтримав позицію представника позивача.

Справа № 755/12130/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3163/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про витребування майна з чужого володіння.

В судове засідання, призначене на 05 жовтня 2018 року позивач та її представник ОСОБА_6 не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток, про отримання яких свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду (а.с.1, 3, т. 2).

В судове засідання, яке відбулося 13 грудня 2018 року позивач та її представник не з'явилися, причин неявки суду не повідомили. Заяв про розгляд справи без їх участі матеріали справи не містять.

Вирішуючи питання про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив з положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, зокрема, з огляду на неодноразову неявку позивача та її представника в судове засідання без повідомлення про причини неявки.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, про судове засідання, яке відбулося 05 жовтня 2018 року позивач та її представник були належним чином повідомленні, що підтверджується наявним в матеріалах доказами. Проте, неявку вказаних вище осіб в судове засідання, призначене на 13 грудня 2018 року неможна вважати повторною, в розумінні п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки положення вказаної статті регламентує наявність обов'язкової умови, а саме: позивач повинен бути належним чином повідомлений про дату судового засідання. Лише у разі дотримання даної вимоги, підлягає застосуванню положення ст. 257 ЦПК України.

Повернення на адресу суду конверту із зазначенням причини невручення «за закінчення встановленого строку зберігання» не є належним повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, зокрема, суд вказав, що в матеріалах справи повинні бути відомості щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи судом. Такі відомості, які містилися в матеріалах справи, як про повернення суду повістки про виклик позивача до суду з вказівкою причини повернення - за закінченням терміну зберігання, не свідчать про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Тобто, слід дійти висновку, що повернення судової повістки за вказаною причиною свідчить про необізнаність позивача щодо дати судового засідання, а відтак і вважатися належним чином повідомленим, позивач не може.

Крім того, судом звертається увага, що матеріали справи містять лист, адресований ОСОБА_7 як представнику позивача, за змістом якого вбачається повідомлення останньої про дату, час та місце розгляду справи, а також роз'яснення норм Закону щодо підстав залишення позову без розгляду. Разом з тим, судом неправильно зазначено прізвище представника позивача як у листі, так і на конверті, який повернувся на адресу суду, що також має значення для належної доставки поштової кореспонденції адресату.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 257 ЦПК України та залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції суперечить вимогам закону, а відтак ухвала підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 374, 379, 381-383 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді