Провадження № 2/428/728/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Оверченко Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та зняття арешту, третя особа - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Оверченко Оксана Анатоліївна в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та зняття арешту, третя особа - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача адвокат Оверченко О.А. зазначила, що 09.07.2012 позивач придбав у відповідача ОСОБА_3 автомобіль марки «RENAULT» моделі 25, синього кольору, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований 26.08.2008 ВРЕР м. Сєвєродонецьк при УДАІ УМВС України в Луганській області.

На підтвердження цієї угоди відповідач надав позивачу розписку 09 липня 2012 року в присутності своєї дружини ОСОБА_4 про те, що він отримав від позивача за придбаний автомобіль 20 000, 00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.), а також того ж дня оформив Довіреність 722398, посвідчену приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Лопатенком В.В., зареєстровану в реєстрі за № 1355, строком на десять років тобто до дев'ятого липня дві тисячі двадцять другого року на ОСОБА_6 та на позивача ОСОБА_2 (кожен має право діяти окремо) з правом самостійно продати або здати в оренду належний відповідачу транспортний засіб на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) НОМЕР_7, виданого ВРЕР м. Сєвєродонецьк при УДАІ УМВС України в Луганській області від 26.08.2008.

В той же день відповідач надав позивачу ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Тобто, як вважає представник позивача, між ними фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля. Протягом усього часу з моменту оформлення Довіреності позивач відкрито користувався вказаним автомобілем, жодних проблем ні з правоохоронними органами, ні з іншими учасниками дорожнього руху не виникало.

При зверненні в березні до Сервісного центру МВС України для зняття транспортного засобу з обліку, позивач дізнався, що даний транспортний засіб знаходиться під арештом.

23.03.2018 звернувся з адвокатським запитом до Сєвєродонецького МВДВС ГТУЮ у Луганській області з приводу накладання арешту на даний транспортний засіб.

29.03.2018 Сєвєродонецьким міським відділом державної виконавчої служби надано відповідь, що 08.02.2012 Постановою державного виконавця було накладено арешт на автомобіль НОМЕР_3, у зв'язку з тим, що за боржником існує заборгованість по аліментах, згідно зі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вважає, що автомобіль марки «RENAULT», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить йому на праві власності, відповідач ніколи ніяких претензій до нього не пред'являв, гроші були ним отримані у повному обсязі, тривалий час позивач вільно ним користувався, ОСОБА_3 його права власності не оспорював тощо.

Представник позивача адвокат Оверченко О.А. в судове засідання не з'явилась, до суду надіслала заяву з проханням розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, до суду надіслали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, заявлені позовні вимоги визнали.

Представник третьої особи Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8, власником автомобіля марки RENAULT, модель 25, 1991 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1, тип легковий (комбі), реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_3.

Згідно з довіреністю від 09.07.2012, посвідченою приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_6 або ОСОБА_2, кожен з яких може діяти самостійно, продати або здати в оренду автомобіль марки RENAULT, модель 25, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ВРЕР м. Сєвєродонецьк при УДАІ УМВС України в Луганській області від 26.08.2008. Довіреність видана строком на десять років і дійсна до 09.07.2022.

Згідно з розпискою від 09.07.2012 ОСОБА_3 отримав гроші в сумі 20 000, 00 (двадцять тисяч) грн. від ОСОБА_2 за продаж автомобіля RENAULT, державний номер НОМЕР_2, рік випуску 1991.

Згідно з копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.02.2012 (реєстраційний номер виконавчого провадження 29785049), накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 2107, червоного кольору, д.н. НОМЕР_4, та автомобіль марки RENAULT 25, синього кольору, д.н. НОМЕР_2, що належать боржнику ОСОБА_3, із забороною здійснювати відчуження цього майна.

Як вбачається з відповіді начальника відділу Сєвєродонецького міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 10671 від 29.03.2018 на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08.02.2012 постановою державного виконавця було накладено арешт на автомобіль марки RENAULT 25, синього кольору, д.н. НОМЕР_2, у зв'язку з тим що за боржником існує заборгованість по аліментах.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права власності на придбаний автомобіль. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 4 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанови Верховного Суду України від 15.02.2018 у справі № 640/7052/16-ц, загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

З аналізу вищевикладених норм цивільного законодавства, суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля є укладеним, якщо сторони в належній формі, тобто письмовій формі, досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме: ціна, предмет, строки виконання договору.

Домовленість сторін з усіх істотних умов договору повинна була бути підтверджена письмовими доказами, за загальним правилом таким доказом може бути договір, складений сторонами в письмовій формі з урахуванням положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, у тому числі з урахуванням того, що договір може бути письмово викладений у кількох документах, листах тощо та/або викладений за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Враховуючи, що вказана норма не містить обмежень щодо виду письмових доказів, для підтвердження факту досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору можуть бути використані й інші письмові докази, які не можуть бути зараховані до письмових документів, що в цілому або частково складають текст договору, однак суду таких письмових доказів позивач не надав, а посилається лише на усну домовленість щодо істотних умов договору.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Чинне законодавство передбачає обов'язкову письмову форму для договору купівлі-продажу автомобіля, однак не передбачає його обов'язкове нотаріальне посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що договір не був укладений у письмовій формі, а мала місце тільки усна домовленість щодо умов договору.

Щодо твердження позивача стосовно виконання умов договору, який на доказ цього зазначив, що він на підставі довіреності отримав у користування автомобіль, який мав бути предметом договору купівлі-продажу, а він в свою чергу виплатив кошти за цей автомобіль, і тому є його фактичним власником, суд не приймає до уваги такі доводи позивача і не може використати як належний доказ з наступних підстав.

У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT 25, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, між громадянином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не був укладений та відповідно не пройшов у встановленому законом порядку державну реєстрацію, суд доходить висновку, що він не породжує для сторін ніяких прав та обов'язків, а тому не може бути підставою для визнання права власності на цей автомобіль за позивачем ОСОБА_2.

Щодо вимоги позивача про зняття арешту з автомобіля марки RENAULT, моделі 25, синього кольору, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований 26.08.2008 ВРЕР м. Сєвєродонецьк при УДАІ УМВС України в Луганській області, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач ОСОБА_2 не є власником цього автомобілю, не є учасником справи, а тому, враховуючи позицію викладену у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», не має права на звернення до суду з позовом про зняття арешту.

За таких обставин, не дивлячись на визнання відповідачем позову, суд вважає, що для його задоволення відсутні законні підстави, а позов заявлено не обґрунтовано, у зв'язку з чим позовні вимоги адвоката Оверченка Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_2 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову адвоката Оверченко Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та зняття арешту, третя особа - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_5;

- представник позивача: Оверченко Оксана Анатоліївна, місце проживання: АДРЕСА_5, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001133, видане на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 29.03.2016 № 7;

- відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_6;

- відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_4;

- третя особа: Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Хіміків, 68, .

Суддя І. С. Посохов