БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/3251/17
провадження № 2/361/60/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.,
за участю секретаря: Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, однак фактично останні у будинку не проживають, за комунальні послуги не сплачують, не несуть будь-яких витрат по утриманню домоволодіння. У відповідача ОСОБА_2 є власний будинок, де вона разом із своїми дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проживає. Позивачі і відповідачі спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, як немайнових так і майнових. Будучи зареєстрованою та не проживаючи у будинку, відповідачі ускладнюють позивачам вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

З огляду на викладені обставини, позивачі просять визнати ОСОБА_2 та її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду (а.с. 34).

У зв`язку із смертю позивача ОСОБА_7 , ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2017 року зупинено провадження у справі до вступу у права правонаступників після смерті ОСОБА_7 (а.с. 67).

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2018 року поновлено провадження у справі, вирішено її розгляд проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 69).

08 травня 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заяву, в якій зазначено, що він є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі у вказаному будинку не проживають, не сплачують за комунальні послуги та не несуть витрати на утримання будинку. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_2 та її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

07 серпня 2018 року у підготовчому засіданні задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що внесено відповідну ухвалу до протоколу судового засідання (а.с. 135-136).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду (а.с. 137).

27 березня 2019 року задоволено клопотання сторони відповідача про виклик до суду та допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про що внесено відповідну ухвалу до протоколу судового засідання (а.с. 188-190).

20 травня 2019 року у судовому засіданні задоволено клопотання сторони позивача про заміну свідка, якого необхідно допитати, із ОСОБА_9 на ОСОБА_13 , про що внесено відповідну ухвалу до протоколу судового засідання (а.с. 205-206).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ліщук О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , яка також діє від імені інших малолітніх відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник ОСОБА_14 подала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи, у зв`язку із тим, що свідок ОСОБА_12 не може прибути у судове засідання так як тимчасово відсутній паспорт через зміну прізвища після реєстрації шлюбу. Однак, на підтвердження зазначених причин, через які необхідно відкласти розгляд справи, стороною відповідача не надано жодних доказів. Крім того, суд вважає, що викладені у клопотанні обставини не є перешкодою для явки у судове засідання як відповідача, так і його представника. Поважні причини неявки у судове засідання відповідача та її представника у клопотанні не наведені. Разом з тим, у судових засіданнях, які відбувалися раніше, сторона відповідача заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. 27 березня 2019 року у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона та її діти зареєстровані у будинку, що належить позивачу. Однак, із 2008 року вона і діти у будинку не проживають, так як спільне проживання із позивачем є неможливим. Відповідач за власним бажанням залишила місце своєї реєстрації. Відповідачу на праві власності належить житловий будинок у селі Гоголів , де вона проживає разом зі своїми дітьми. Відповідач не бажає зніматися із реєстраційного обліку місця проживання у будинку позивача, оскільки можливо у майбутньому виникне необхідність проживати там із дітьми, так як у її будинку проводяться ремонтні роботи.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Обставини справи, що встановлені судом.

ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 03 грудня 1997 року, який посвідчений державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Попович Л.С., та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 березня 2018 року, виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори (а.с. 19, 106).

У вищевказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією довідки № 888, виданою 11 травня 2017 року виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 20).

У ході обстеження житлово-побутових умов будинку АДРЕСА_1 депутатами Княжицької сільської ради встановлено, що у вказаному будинку зареєстровані, однак з 2010 року не проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вказані особи у будинку не проживають, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню будинку не несуть. Про зазначене депутатами Княжицької сільської ради Броварського району Київської області складено відповідні акти від 26 січня 2015 р., 21 листопада 2016 року, 16 травня 2017 року, 22 червня 2018 року (а.с. 13-15, 134).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила, що з 2008 року разом із дітьми фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказаний житловий будинок на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с. 133).

Також, факт проживання відповідача та її дітей у вказаному будинку АДРЕСА_2 підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутата Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області Бреус Н.М. від 17 травня 2017 року (а.с. 16).

22 листопада 2018 року депутатом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області проведено обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт. У ході обстеженння депутатом встановлено, що будинок, в якому мешкає ОСОБА_2 , дерев`яний, загальною площею 63,4 кв.м., опалення газове, є піч, яка в аварійному стані. У будинку знаходиться необлаштована ванна кімната, наявна газова плита та місце для прийому їжі. Умивальник та туалет у будинку відсутній. ОСОБА_16 помащені глиною і обсипаються. Також, у вказаному акті депутатом рекомендовано змінити дітям місце проживання, доки виконуються ремонтні роботи (а.с. 187).

28 серпня 2018 року органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації надано висновок № 1360/01-12, в якому комісія з питань захисту прав дитини Броварської районної державної адміністрації вважає за доцільне зняти з реєстрації місця проживання малолітніх - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та вважати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що знає сторін у справі так як проживає по сусідству із позивачем. Відповідач ОСОБА_2 раніше проживала у будинку позивача, народила там свою першу дитину, а потім пішла жити у с. Гоголів, де народила інших троє дітей. Свідок не бачила випадків, коли чинили відповідачу перешкоди для проживання у будинку ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача, часто буває у дворі та будинку ОСОБА_1 . Також, свідок знає відповідача ОСОБА_17 , яку років дев`ять назад бачив у будинку позивача. Свідок часто приходить до позивача і не помічав, щоб там були будь-які дитячі речі. Також, свідок зазначив, що позивач не чинив відповідачу перешкод у користуванні будинком, а остання сама не бажає проживати у будинку.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

У пункті 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється також на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як передбачено ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Аналізуючи в сукупності обставини справи, враховуючи положення норм, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить до наступного.

Звертаючись із даними вимогами позивач зазначає, що наявність реєстрації відповідачів за даною адресою є перешкодою для нього у здійсненні ним своїх прав: права власності, таких як вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зокрема, такі перешкоди полягають в тому, що відповідачі у будинку не проживають, комунальні послуги, які нараховуються на зареєстровану кількість осіб, не сплачують, також не несуть витрати на утримання будинку.

Із вищевикладеного також встановлено, що будинок, в якому зареєстрована відповідач разом із своїми дітьми на праві приватної власності належить позивачу. Відповідач та її діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ніколи не були та не є власником або співвласниками будинку, в якому зареєстрована. Відповідачі не є членами сім`ї позивача.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що не проживає у спірному будинку з 2008 року, а проживає разом з дітьми у власному будинку. При цьому, відповідач позовні вимоги не визнає, зазначивши, що в її будинку здійснюються ремонтні роботи і тому, у випадку необхідності, вона зможе тимчасово проживати у будинку позивача. Однак, існування у відповідача лише одного бажання бути зареєстрованим у спірному будинку, не може бути підставою для відмови у позову. А будь-яких інших вагомих підстав для збереження місця реєстрації проживання у спірному будинку відповідачами у судовому засіданні не наведено.

Суд звертає увагу на те, що у відповідача ОСОБА_2 є власний будинок, де вона проживає разом із своїми дітьми з 2008 року та має можливість зареєструвати своє місце проживання у даному будинку. Безпідставними є посилання ОСОБА_2 на те, що у її будинку здійснюються ремонтні роботи, через які є несприятливими умови для проживання малолітніх дітей. На підтвердження зазначеного позивачем не надано належних та допустимих доказів, як і не надано доказів того, що на час ремонту позивач намагалася вселитися до будинку позивача, проте останній чинив їй у цьому перешкоди.

Одночасно, заперечуючи проти даних вимог, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження не проживання за місцем реєстрації з поважних причин. Не знайшло свого підтвердження жодними доказами й доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що вона була змушена залишити місце проживання у спірному будинку, так як позивачем чиняться перешкоди у користуванні цим будинком.

З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що понад один рік відповідачі без поважних причин відсутні за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися його майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись Конституцією України, ст.ст. 16, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, адреса місцезнаходження: вул. Гагаріна, 15, м. Бровари, 07400.

Суддя Н.М. Петришин