ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/387/19 Справа № 193/1875/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Миколаївська сільська рада Софіївського району Дніпропетровської області, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах та від імені територіальної громади Миколаївської сільської ради Дніпропетровської області, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, яке постановлено суддею Шумською О.В. у смт Софіївка Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Софіївському районі, про передачу в натурі спадщини, визнаної відумерлої.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 21 січня 2003 року виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина - земельний сертифікат на право на земельну частку(пай), площею 7,49 га, в умовних кадастрових гектарах, вартістю 61659,18 грн., що розташована на території Миколаївської сільської ради Софіївського району.

Згідно ст.1264 ЦК України позивач є спадкоємцем четвертої черги майна померлої ОСОБА_2 Інших спадкоємців майна померлої не має.

Зазначає, що 02.06.2016 року позивач звернулася до Миколаївської сільської ради із заявою про виділення в натурі частки спадщини після померлої ОСОБА_2, але їй було відмовлено на тій підставі, що вищевказана спадщина визнана відумерлою.

На підставі наведеного вище позивач просила суд припинити право власності територіальної громади Миколаївської сільської ради Софіївського району на відумерлу спадщину, визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування, право на земельну частку(пай) площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах вартістю 61659,18 грн., на території Миколаївської сільської ради, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданого 04.05.2000 року на ім`я ОСОБА_2 та зобов`язати відповідача передати, в натурі, ОСОБА_1, вищезазначену земельну ділянку площею 7,49 га.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено.

Припинено право власності територіальної громади Миколаївської сільської ради Софіївського району на відумерлу спадщину - земельну ділянку площею 7,49 га вартістю 61659,18 грн., розташовану на території Миколаївської сільської ради, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого 04.05.2000 року на ім'я ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_1, в порядку спадкування, право на земельну частку (пай) площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах вартістю 61659,18 грн., на території Миколаївської сільської ради, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданого 04.05.2000 року на ім'я ОСОБА_2.

Зобов'язано відповідача передати в натурі ОСОБА_1, земельну ділянку площею 7,49 га яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради і належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданого 04.05.2000 року на ім'я ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі прокурор Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2012 року визнано відумерлою спадщину, що залишилися після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: земельну частку (пай) загальною площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розташовану на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 133742,58 грн., на підставі сертифіката серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року та передати її територіальній громаді Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Крім того зауважує, що вище вказаним рішенням суду визнано відумерлою спадщину, що залишилися після смерті ОСОБА_2 земельну частку (пай) загальною площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах, що належала останній на підставі сертифіката серії НОМЕР_3, в той час як оскаржуваним рішенням вирішено питання щодо земельної частки (паю), що належала ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури - Чумак В.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представників Софіївської селищної ради Дніпропетровської області, яка є правонаступником Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відділу Головного Управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області - Книгу Я.Ю., яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, позивача ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_7, які, кожна окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай) площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданого 04.05.2000 року на ім`я ОСОБА_2

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 було визнано відумерлою спадщину, що залишилися після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: земельну частку ( пай) загальною площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розташовану на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 133742,58 грн., на підставі сертифіката серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року та передати її територіальній громаді Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Рішенням Софіївського районного суду від 05.04.2016 року по справі №193/518/16-ц встановлено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем в період з 1996 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про передачу в натурі спадщини визнаної відумерлої, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для застосування до спірних правовідносин ч.2 ст. 1280 ЦК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст.1280 ЦК України якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі.

В даному випадку ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 4 та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК України в редакції 1963 року. Лише у випадку, коли спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК України в редакції 1963 року , право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг відповідно до статей 1263-1265 ЦК України в редакції 2004 року.

Як роз'яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Верховний Суд України у Постанові від 18 грудня 2013 року по справі № 6-138цс13 дійшов правового висновку, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 530 ЦК України 1963 року передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Отже, нормами ЦК України, в редакції 1963 року, чинного на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3, не було передбачено четверту чергу спадкування та встановлення в даному випадку факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 в період з 1996 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надає права позивачеві на визнання її спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та вважати, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини, що є умовою для застосування ч. 2 ст.1280 ЦК України.

Таким чином, оскільки спадщина після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відкрилася до набрання чинності ЦК України від 2004 року, ОСОБА_1 не має відповідних правових підстав на спадкування після смерті ОСОБА_2, отже не має відповідних правових підстав для передачі їй в натурі спадщини, визнаної відумерлої, тому колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про передачу в натурі спадщини визнаної відумерлої слід відмовити.

При цьому колегією суддів приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2012 року визнано відумерлою спадщину, що залишилися після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: земельну частку ( пай) загальною площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розташовану на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 133742,58 грн., на підставі сертифіката серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року та передати її територіальній громаді Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, оскільки вказане рішення було прийнято до уваги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, а вимогами ч. 2 ст.1280 ЦК України передбачена умова, що спадкоємець має право вимагати спадкове майно яке перейшло територіальній громаді та зберіглось, та що було визнано відумерлим, однак ОСОБА_1 не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що за рішенням суду було визнано відумерлою спадщину, що залишилися після смерті ОСОБА_2 земельну частку (пай) загальною площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах, що належала останній на підставі сертифіката серії НОМЕР_3, в той час як оскаржуваним рішенням вирішено питання щодо земельної частки (паю), що належала ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, оскільки вказані доводи, в даному випадку, не мають правового значення для вирішення питання правомірності передачі в натурі спадщини визнаної відумерлої.

Не приймаються до уваги колегією суддів посилання представника позивача, яка в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції зауважувала на те, що прокурор Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області не мав права оскарження рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, оскільки, в даному випадку, прокурор, відповідно до вимог ст. 23,24 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України, звернувся з апеляційною скаргою в інтересах територіальної громади, яка відповідно до ст. 318 ЦК України, є суб'єктом права власності, а рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року порушені права власника нерухомого майна, в даному випадку Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області щодо користування, володіння, розпорядження земельною ділянкою.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах та від імені територіальної громади Миколаївської сільської ради Дніпропетровської області, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області,задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Софіївському районі про передачу в натурі спадщини визнаної відумерлої.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: