Справа № 444/3053/17 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/355/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м.Львів

Справа №444/3053/17

Провадження № 22ц/811/355/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Жовківського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Жовква 3 грудня 2018 року (суддя Зеліско Р.Й.)

у справі

за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання недійсними державного акту на право власності та рішення, -

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з позовом про визнання недійсними державного акту на право власності та рішення Мокротинської сільської ради. В обґрунтування позову посилаються на те, що вони є спадкоємцями ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 26 жовтня 2010 року № 8 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації та матеріалів для безоплатної передачі у власність земельних ділянок» ОСОБА_6 безоплатно передано у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га у с . Мокротин Жовківського району Львівської області. Зазначають, що земельними ділянками ОСОБА_6 користувалась давно, а до неї ділянками користувався її покійний батько. Вважають, що зазначеними земельними ділянками ОСОБА_6 володіла правомірно. Стверджують, що правомірно продовжують користуватись земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , якою користувалась їх мати ОСОБА_6 Вказують, що спірна земельна ділянка частково межує з земельною ділянкою ОСОБА_5 площею 0,2000 га. Зазначають, що відповідно до Державного акту Серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,2000 га за кадастровим номером НОМЕР_2 . Вказана земельна ділянка належить їй на підставі рішення 7 сесії 5 скликання Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області № 18 від 2 березня 2007 року. Також, згідно Державного акту від 30 грудня 2011 року Серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,1497 га за кадастровим номером НОМЕР_4 . Земельна ділянка належить відповідачу на підставі рішення 7 сесії 5 скликання Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області № 18 від 2 березня 2007 року. Відповідно до рішення Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 2 березня 2007 року № 18 про уточнення площі земельної ділянки ОСОБА_5 Мокротинська сільська рада затвердила уточнену площу 0,3497 га земельної ділянки ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 та передала їй земельну ділянку, в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,2000 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,1497 га. Звертають увагу, що висновком експерта Львівського науково-дослідного ескпертно - криміналістичного центру від 31 серпня 2017 року № 6/435 встановлено, що підпис, який наявний в графі «Суміжні землекористувачі» навпроти прізвища ОСОБА_6 в акті встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_5 від 25 квітня 2007 року виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою. Стверджують, що при визначенні та погодженні на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки межі земельної ділянки ОСОБА_5 , як сусіднього землекористувача, не були погоджені з ОСОБА_6 в натурі, що призвело до порушення прав ОСОБА_6 та їх прав через зменшення земельної ділянки та розширення по межі земельної ділянки ОСОБА_5 , а також до неможливості завершити оформлення права власності на таку земельну ділянку через наявність спору щодо меж. Вважають, що рішення Мокротинської сільської ради від 2 березня 2007 року № 18 і державний акт на право власності на земельну ділянку видані із порушенням норм чинного законодавства та підлягають до скасування.

Оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржують ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вважають рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує їх законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

4 квітня 2019 року ОСОБА_5 подано відзив на апеляційну скаргу. Відповідач посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з такого.

З копії рішення 28 сесії V демократичного скликання Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 26 жовтня 2010 року № 8 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації та матеріалів для безоплатної передачі у власність земельних ділянок» вбачається, що надано дозвіл на збір та виготовлення технічних матеріалів та документів, які підтверджують розміри земельних ділянок для безоплатної передачі у їх власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га в с. Мокротин ОСОБА_6 Зобов`язано ОСОБА_6 звернутися у спеціалізовану землевпорядну організацію, яка має право на проведення відповідних робіт.

Встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 , виданого Мокротинською сільською радою Жовківського району Львівської області.

З матеріалів справи, а саме з копій свідоцтв про право на спадщину, які видані державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О. Я. 22 квітня 2013 року, вбачається, що спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 по 1/2 частці спадкового майна є її діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..

Спадщина, на яку в указаних частках видані свідоцтва, складається з права на земельну частку площею 0,94 га, що перебуває у власності ТзОВ «Мир» Жовківського району Львівської області, майнового паю в сумі 380 грн., який знаходиться у власності сільськогосподарського підприємства СП «Мир», грошових вкладів з відповідними процентами, що знаходяться в ТВБВ № 10013/0203 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунках № НОМЕР_6 , НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, та житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

З копії рішення 7 сесії 5 демократичного скликання Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 2 березня 2007 року № 18 «Про уточнення площі земельної ділянки ОСОБА_5 » вбачається, що Мокротинська сільська рада вирішила затвердити їй уточнену площу 0,3497 га земельної ділянки на АДРЕСА_2. Передано у приватну власність ОСОБА_5 згадану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,1497 га. Землевпоряднику внести зміни в земельно-облікові документи.

Встановлено, що ОСОБА_5 на підставі цього рішення 30 грудня 2011 року видано Державний акт Серії НОМЕР_1 згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,2000 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівницта та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 та Державний акт Серії НОМЕР_3 , відповідно до якого вона є власником земельної ділянки площею 0,1497 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована у с. Мокротин, Жовківського району Львівської області, її цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 .

Ці акти зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договору оренди землі.

Позивачі визнають, що не є власниками земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спір виник щодо земельної ділянки, власником якої та фактичними користувачами є ОСОБА_5 .

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 125 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із п. г ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 цього Кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків : д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, таке є правом суміжного землекористувача, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Передача у власність земельної ділянки проводиться за рішенням селищної ради на підставі затвердженої документації, до складу якої входять, зокрема, погодження меж земельної ділянки.

Орган місцевого самоврядування у відповідності з ч. 3 ст. 158 ЗК України за заявою заінтересованої особи вправі вирішити такий спір та, при наявності для цього підстав, надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжного землекористувача, що дасть можливість ліцензійній організації завершити розробку відповідної технічної документації.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (пункт 2.1 Інструкції). Виконавцем вказаних робіт пункт 1.3 Інструкції визначено юридичну особу, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Згідно із ч.ч. 1,2,7 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до ч. 14 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою що до встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Ра дою Автономної Республіки Крим, Ра дою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Згідно із ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Акт узгодження меж як документ, необхідний для затвердження технічної документації законодавством не передбачено.

Відсутність підпису на акті узгодження земельної ділянки ОСОБА_5 не впливає на погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом враховано, що чинне законодавство на час винесення Мокротинською сільською радою оскаржуваного позивачами рішення, не ставило в залежність від підписання актів узгодження та встановлення меж земельних ділянок, прийняття рішення органами місцевого самоврядування про надання земельних ділянок у власність.

Позивачами не подано доказів для встановлення факту розширення межі земельної ділянки відповідачем ОСОБА_5 за рахунок земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_7 , а також що існують будь-які накладення земельних ділянок відповідача на земельну ділянку, яка є у фактичному користуванні позивачів.

Є встановленим, що територіальна громада в особі Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , так як права власності позивачі на цю земельну ділянку не набули.

Встановлено, що Мокротинська сільська рада Жовківського району Львівської області, яка є представником територіальної громади, в межах своєї компетенції і повноважень прийняла рішення 2 березня 2007 року № 18 «Про уточнення площі земельної ділянки ОСОБА_5 »

Мокротинська сільська рада Жовківського району Львівської області була власником і мала право на час прийняття оскаржуваного рішення розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд.

Не встановлено порушень, які б давали підстави для визнання недійсним державного акту Серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_5

Про умови і обсяг права користування земельною ділянкою ОСОБА_6 позивачі доказів не надали.

Позивачами не надано доказів на підтвердження порушення їх прав на земельну ділянку, яка перебуває у їх фактичному користуванні, відповідачем ОСОБА_5 і Мокротинською сільською радою Жовківського району Львівської області під час винесення оскаржуваного рішення.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові. Наведені в апеляційній скарзі доводи позивачів не спростовують висновків суду.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивачів в користь відповідача підлягає стягненню по 1 250 грн. (з кожного) витрат на правничу допомогу, які понесені у зв`язку з апеляційним розглядом справи.

Керуючись: ст. 141, ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 3 грудня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Стягнути в користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ) з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) 1250 (одну тисячу двісті п`ятдесят) грн. судових витрат.

Стягнути в користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ) з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) 1250 (одну тисячу двісті п`ятдесят) грн. судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 8 липня 2019 року.

Головуючий

Судді