Головуючий суду 1 інстанції - Романовський Є.О.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 425/1830/18
Провадження № 22-ц/810/454/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Авалян Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа - приватний нотаріус Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай Ольга Василівна

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє через представника ОСОБА_4

на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 вересня 2018 року постановлену суддею Романовським Є.О. у м. Рубіжне Луганської області

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності та повернення сторін у попередній стан, третя особа - приватний нотаріус Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай Ольга Василівна

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що згідно інформаційної довідки № 128306628 від 20 червня 2018 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 08 травня 2018 року будинок зі службовими будівлями та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0859 га за адресою: АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В. Позивач вважає, що вказаний договір недійсний у зв`язку з тим, що при його укладенні відповідач приховала від нотаріуса, що ОСОБА_1 є співвласницею Ѕ частини будинку згідно права на спадщину за заповітом після смерті її батька - ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що відчуження майна було здійснено без згоди співвласника. Батько позивачки ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , склав заповіт і заповів все своє майно та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 позивачу. ОСОБА_3 було відомо, що Ѕ частина будинку після смерті ОСОБА_5 належить на підставі спадщини за заповітом ОСОБА_1 .

У зв`язку з викладеним просила суд визнати недійсним договір купівлі - продажу будинку із службовими будівлями та спорудами та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0859 га за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений 08 травня 2018 року приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В.; витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 будинок зі службовими будівлями та спорудами та земельну ділянку; скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою : АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 , проведену 08 травня 2018 року Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В. та вирішити питання щодо судових витрат; судові витрати покласти на відповідачів.

29 серпня 2018 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення позову.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 вересня 2018 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про зустрічне забезпечення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності та повернення сторін у попередній стан відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 , яка діє через представника - ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 вересня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування зустрічного забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач мешкає за межами України - у Російській Федерації, а також враховуючи те, що ним не додано до позовної заяви доказів того, що він має право власності на оскаржуване майно (або його частку) суд зобов`язаний був задовольнити заяву про застосування зустрічного забезпечення.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування заходів про зустрічне забезпечення , суд першої інстанції виходив з того, що посилання представника відповідача на факт відсутності у позивача зареєстрованого в установленому законом порядку місяця проживання (перебування) чи знаходження майна на території України не дає суду підстави застосувати зустрічне зобов`язання, оскільки заявником не обґрунтовано суми збитків, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову, не надано суду доказів понесення відповідачем витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

У відповідності до ч. 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 5 ст. 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Судом встановлено, що ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на будинок зі службовими будівлями та спорудами та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0859 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 власником якої є ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Тобто, позивач не має зареєстрованого в установленому порядку місця проживання (перебування) на території України.

Пунктом першим ч.3 с.154 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Вказаною нормою передбачено, що підставою для застосування зустрічного забезпечення є відсутність зареєстрованого місця проживання позивача та відсутність майна на території України.

Разом з тим, суд першої інстанції при вирішенні клопотання про застосування зустрічного забезпечення не перевірив наявності чи відсутності у позивача майна на території України в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення.

На підставі, викладеного колегія суддів судової палати вважає, що доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є обґрунтованими. Вищезазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє через представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 вересня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 11 липня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.А. Коновалова

Н.М. Авалян