Справа № 146/1616/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" січня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Скаковської І.В.

з участю секретаря Сідак Н.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по аліментах, пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь борг за несплату аліментів в розмірі 22112,97 грн. та стягнути пеню за несплату аліментів.

Даний позов обґрунтовано наступним.

У сторін є син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Томашпільського районного суду винесено рішення про стягнення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Так як відповідач ухилявся від сплати аліментів виникла заборгованість в розмірі 22112 грн. 97 коп станом на 01.09.2018 року та станом на 22.10.2018 року загальна сума пені становить 256039, 81 коп. Просить стягнути з відповідача на її користь борг та пеню за несплату аліментів, що буде становити на дату ухвалення судового рішення.

Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вищевказану ухвалу суду було отримано 02 січня 2019 року.

11 січня 2019 року не погоджуючись з позовом відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позов, в якому вказав, що станом на 03 січня 2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 12493,35 грн. В 2012 році він працював в ТОВ «УКРТЕХНОПРОМСНАБ» і аліменти бухгалтерією підприємства перераховувалися через поштове відділення на ім'я позивача. В 2013 році працював ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО» і аліменти бухгалтерією підприємства також перераховувались через поштове відділення на ім'я позивача. В інші роки, які зазначені в позові, що не було сплати аліментів, грошові кошти аліментів сплачувалися відповідачем та його матір'ю. Позивач відмовлялася писати розписки про отримання грошей. Просить у позові позивача відмовити.

28 січня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказує, що, відповідач посилається, що бухгалтерією за місцем його роботи відраховувались аліменти, але при цьому не надає належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Також посилається на сплату ним та його матір'ю більших ніж визначено рішенням суду аліментів і про її відмову надавати розписку. Мати відповідача декілька разів присилала кошти онукові в квітні на його день народження та в грудні на день Святого Миколая. Вважає, що долучені до відзиву докази мають бути визнані судом недопустимими, оскільки їх отримано в копіях без належного завірення. Просить визнати недопустимими доказами, долучені до відзиву відповідачем і задовольнити позов в повній мірі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справипо суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Відповідно до частин 2-6 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 9 серпня 2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 9 липня 2012 року (а.с.7).

Згідно з розрахунку державного виконавця Харчук Н.Г. борг станом на 01.09.2018 року становить 22112,97 грн. (а.с.5).

При цьому, як вбачається з розрахунку виданого державним виконавцем Федорук О.В., борг ОСОБА_2 станом на 03.01.2019 року становить 12493 грн.35 коп.(а.с.27).

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати належного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Згідно ч.1ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача, який допустив утворення заборгованості по сплаті аліментів, сплати неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення щодо стягнення аліментів, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені).

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, то у позивачки, як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з відповідача пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Пеня за прострочення сплати аліментів має бути рівна сумі заборгованості по аліментах. Оскільки в наданому розрахунку заборгованість по аліментах становить 12493 грн. 35 коп. станом на 03.01.2019 року, тому з відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення у сплаті аліментів в сумі 12493 грн. 35 коп., що відповідає положенням ч.1 ст. 196 СК України.

Також суд звертає увагу на те, що надані відповідачем на підтвердження заперечень витяги з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування не містять інформації щодо сплати ним аліментів.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах то дані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки у відповідності зі ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок сплати аліментів визначається законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісячно. Тобто, за змістом вказаної статті Закону, заборгованість зі сплати аліментів визначається та стягується державним виконавцем. У випадку наявності спору щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів заінтересована особа вправі звернутись до суду із заявою про її перерахунок у випадках визначених Законом.

Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнення від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 704,80 грн. судового збору.

На підставі виклаеного , керуючись ст. ст.180, 196, 197 СК України, ст. 76-81, 279, 263-265 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 про стягнення боргу по аліментах, пені за прострочення сплати аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 12493,35 грн. (дванадцять тисяч чотириста дев'яносто три гривні 35 копійок).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 в дохід держави 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 4 лютого 2019 року.