Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"16" квітня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Медведській Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м.Житомира надійшов позов ОСОБА_1 , в якому остання просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00грн., починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4 (з наступного дня після виповнення ОСОБА_3 18 років) і до закінчення навчання.

В обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до виконавчого листа від 10.07.2002р. з ОСОБА_2 на її користь стягувалися аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Однак, рішення суду відповідач в добровільному порядку не виконував. На даний час син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім та навчається у Вінницькому національному університеті ім. М.І. Пирогова на денній формі навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «медицина», термін навчання з 01.09.2018р. по 01.07.2024р. В зв`язку з навчанням на денній формі, син не може влаштуватись на роботу з метою отримання заробітку. Відповідно до договору оренди від 02.08.2018р. позивач щомісячно сплачує орендну плату та комунальні послуги в сумі 5800,00грн. за проживання сина в квартирі АДРЕСА_1 . Крім того, позивач надає сину кошти на харчування та надсилає посилки з продуктами засобами поштового зв`язку. Відповідач коштів на утримання сина не надає, всі витрати, пов`язані з навчанням та проживанням сина в іншому населеному пункті, позивач сплачує самостійно. Від другого шлюбу з ОСОБА_4 , який також є розірваним згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.05.2015р., позивач має ще одного сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається в школі та проживає з нею. Працюючи продавцем у ФОП ОСОБА_6 за трудовим договором №15 від 03.10.2018р., позивач отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 3723,00грн. Утримання сина ОСОБА_3 самостійно є матеріально складно. З урахуванням зазначених обґрунтувань, позивач просила суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді від 06.02.2019 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с.32).

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.40).

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки про виклик, яка разом з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, відомості про яке надано відповідним органом реєстрації.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвано 12.05.2003р., що підтверджується довідкою міського відділу реєстрації актів цивільного стану від 25.08.2004р. (а.с.14).

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно довідки №1674 від 12.09.2018р. Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «медицина», термін навчання з 01.09.2018р. до 01.07.2024р.р. (а.с.20).

Матеріали справи свідчать, що разом з позивачем проживає її малолітній син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на її утриманні.

Згідно трудового договору №15 від 03.10.2018р. між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, ОСОБА_1 є працівником з продажу товарів народного споживання з оплатою праці в розмірі мінімальної заробітної плати (а.с.15).

Заперечень від відповідача щодо неможливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому ОСОБА_3 , який продовжує навчання, на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, є законними.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення статті 182 Сімейного кодексу України, те, що позивач є повнолітнім, проживає в орендованому житлі за місцем навчання ( АДРЕСА_2 ), навчається на денному відділенні закладу вищої освіти, відповідачем не надано доказів неможливості надавати матеріальної допомоги, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно.

Що стосується періоду, з якого присуджуються аліменти, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З огляду на те, що в позові ОСОБА_1 просила суд стягувати аліменти, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4 (з наступного дня після виповнення ОСОБА_3 18 років) і до закінчення навчання, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з 27.12.2018р. - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 280-281, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім.М.І. Пирогова, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00грн. щомісячно з урахуванням інфляції, починаючи з 27.12.2018р. і до закінчення навчання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення встановленого розміру аліментів за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач

ОСОБА_1

проживає за адресою: АДРЕСА_3

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач

ОСОБА_2

проживає за адресою: АДРЕСА_4

РНОКПП НОМЕР_2

Суддя В. П. Маслак