У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 Тхє Кі на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», -
Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на протиправні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та просить скасувати постанову державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України від 23.06.2015 у ВП №47672336 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 Кі номер платника податку НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . Зобов`язати уповноваженого державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України зняти арешт у виконавчому провадженні №47672336 з майна належного ОСОБА_4 Кі (номер платника податку НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна відповідно до запису про нього за №22457872 у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування скарги посилається на те, що на виконанні у органів державної виконавчої служби не перебувають виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_4 Кі на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів. На час звернення зі скаргою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності ОСОБА_4 Кі, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно матеріали справи не містять, а тому право ОСОБА_5 Кі підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування постанови державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 Кі.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування скарги та заперечень, дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Вказане рішення суду від 30.10.2014 набуло законної сили 16.03.2015.
26.05.2015 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №47672336.
23.06.2015 державним виконавцем у ВП №47672336 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно що належить ОСОБА_4 Кі.
Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
04.01.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову у ВП №47672336 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Київський відділ державної виконавчої служби у відповіді №5110 від 16.02.2018 на адвокатський запит повідомив, що згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_4 Кі сум боргу на користь ПАТ «Альфа-Банк» на виконанні не перебувають.
Таким чином, на виконанні у органів державної виконавчої служби не перебувають виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_4 Кі на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів.
Частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. на 04.01.2016) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення зі скаргою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності ОСОБА_4 Кі, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно матеріали справи не містять, а тому право ОСОБА_5 Кі підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування постанови державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 Кі.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зважаючи на те, що згідно відповіді, яка надійшла з Департаменту державної виконавчої служби ВПВР Міністерства юстиції України виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_10 Кі на виконанні у Департаменті державної виконавчої служби ВПВР Міністерства юстиції України не перебуває, продовження арешту майна перешкоджає ОСОБА_4 Кі в реалізації його прав власника.
Крім того, Постановою Верховного Суду від 03.07.2019 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_4 Кі. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 та рішення апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 скасовані. У позові ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 Кі про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Оскільки виконавче провадження закінчено, рішення на підставі якого було видано виконавчий лист - скасовано, то арешт на майно має бути знятий в порядку захисту прав власника арештованого майна, яким є скаржник.
Частиною першою статті 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що скарга ОСОБА_4 Кі на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, суд -
Скаргу ОСОБА_4 Кі - задовольнити.
Скасувати постанову державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України від 23.06.2015 у ВП №47672336 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 Кі, номер платника податку НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати уповноваженого державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України зняти арешт у виконавчому провадженні №47672336 з майна належного ОСОБА_4 Кі (номер платника податку НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна відповідно до запису про нього за №22457872 у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ