ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 383/13/18

провадження № 22-ц/4809/252/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - судді Кіселика С.А. (доповідач),

суддів Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання -Савченко Н.В.,

учасники справи: позивач: Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»;

відповідач: ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2018 року за участю судді Замша О.В. у справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.08.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначав, що ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 30.11.2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 20702,40 грн., що складається з: 2882,96 грн. - заборгованості за кредитом; 16357,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 962,02 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість не погашає, а тому, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 20702,40 грн. та понесений позивачем судовий збір.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.08.2006 року в розмірі 20702 гривні 40 копійок - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що з рішенням суду Банк не згодний, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, за наступного.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 3000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви відповідач погодився із тим, що дана заява разом із умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом в заяві (а.с.7).

Пунктом 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк.

Відповідно до п. 3.1.1, 5.4 умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до п.3.1.3 умов та правил надання банківських послуг після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку.

У відповідності до п.4.6. умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку по даному договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірах, визначених цими договорами, в межах кредитного ліміту картрахунку.

З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.05.2018 року №30.1.0.0/2-20171229/2971 вбачається, що ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 16.08.2006 року отримав картку НОМЕР_1, яка мала термін дії до останнього дня серпня 2012 року (а.с.84).

Доказів пролонгування договору та отриманням відповідачем нової картки починаючи з 2012 року позивачем суду не надано.

У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість.

Із наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором б/н від 16.08.2006 року станом на 30.11.2017 року становить 20702,40 грн., та складається з: 2882,96 грн. - заборгованості за кредитом; 16357,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 962,02 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6).

Відмовляючи у задоволенні позову суд мотивував своє рішення тим, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, оскільки отримана відповідачем картка діяла до серпня 2012 року, після закінчення строку дії якої боржник не продовжував нею користуватися та не отримував нової картки, а позивач звернувся до суду з позовом лише у січні 2018 року, тобто з порушенням строків позовної давності.

Доводи банку щодо наявності обставин переривання перебігу позовної даності, а саме часткове погашення відповідачем кредиту 30.09.2016 року на суму 612,32 грн., суд не прийняв так - як дійшов висновку, що вони не підтверджені доказами, оскільки переривання перебігу позовної давності можливе лише діями безпосередньо позичальника, що заперечується відповідачем. Банк же на підтвердження таких його дій належних доказів не надав, а наданий розрахунок заборгованості із зазначенням проплати в цей день, доказом бути не може.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Рішення суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України № 6- 95цс14 від 17 вересня 2014 року, згідно якої: за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Тому доводи Банку, що строк дії договору не закінчився, а отже суд не мав застосовувати строк позовної давності, не відповідає вимогам закону та сталій судовій практиці.

Крім того, суд не може прийняти і доводи банку щодо наявності обставин переривання перебігу позовної даності, а саме, як зазначив Банк, часткове погашення відповідачем кредиту 30.09.2016 року на суму 612,32 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що строк дії картки закінчився в останній день серпня 2012 року.

Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст. 264 ЦК України).

Надавши аналіз зазначеним вище нормам права колегія суддів дійшла висновку про не відповідність доводів Банку вимогам закону, оскільки перерваним може бути лише строк який ще не закінчився, тобто той що триває на момент вчинення будь якої дії, яка дає підставу вважати строк перерваним.

Трирічний строк позовної давності повернення кредиту закінчився в останній день серпня 2015 року, а автоматичне списання коштів з іншого рахунку відповідача було здійснено 30.09.2016 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ч.1 статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.. 367, ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 1 лютого 2019 року.

Суддя доповідач: С.А.Кіселик

Судді: О.Л.Карпенко

С.І.Мурашко