Постанова

Іменем України

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 401/4176/14-ц

провадження № 61-27732св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Сімоненко В.М., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: відкрите акціонерне товариство «Кіровоградгаз» в особі Світловодського управління по експлуатації газового господарства, Олександрійський відділ повірки та метрологічної атестації державного підприємства «Кіровоградський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації», відкрите акціонерне товариство «Ямпільський приладобудівний завод»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 липня 2015 року, у складі судді Баранець А. М., та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року, у складі колегії суддів: Чельник О. І., Карпенка О. Л., Франко В. А.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням його уточнення) до відкритого акціонерного товариства «Кіровоградгаз» в особі Світловодського управління по експлуатації газового господарства (далі - СУЕГГ), Олександрійського відділу повірки та метрологічної атестації, державного підприємства «Кіровоградський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Кіровоградстандартметрологія»), відкритого акціонерного товариства «Ямпільський приладобудівний завод» (далі - ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод») про визнання незаконними та протиправними дії відповідачів та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 26 вересня 2011 року представником СУЕГГ було знято на повірку належний позивачу лічильник газу роторний, про що складено відповідний акт. Отримавши вказаний лічильник лише на початку серпня 2014 року, на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2013 року, ОСОБА_4 виявив, що лічильник має пошкоджені заводські пломби та повірочні тавра, а, отже, є непридатним до подальшого використання.

Посилався на порушення порядку здійснення перевірки лічильника, та невиконання дій щодо ремонту пошкодженого лічильника, який, на переконання позивача мав бути здійснений як СУЕГГ, як газопостачальним підприємством, так і ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод», так як саме ним було реалізовано бракований лічильник.

Наведеним позивач пояснював його постійне перебування в стані значної нервової напруги. У зв'язку з пошкодженням його майна, він був позбавлений можливості належним чином користуватись ним, що завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в 1 000 грн. Просив стягнути з кожного з відповідачів моральну шкоду у розмірі 1 000 грн, а також 150 грн матеріальної шкоди за придбання неякісного товару - з ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод».

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо зобов'язання ВАТ «Кіровоградгаз» здійснити за власний рахунок повірку наявного в нього нового газового лічильника. Судом встановлено, що під час перегляду вказаного рішення в апеляційному порядку, позивачем було сплачено суму заборгованості. У зв'язку з зазначеним місцевий суд дійшов висновку про недоведеність тверджень позивача щодо незаконності дій відповідачів.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого

2017 року, рішення місцевого суду скасовано у зв'язку з необґрунтованістю. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, апеляційний суд посилався на те, що належний позивачу лічильник газу було знято на повірку без ознак порушення корпусу або облікового пристрою. При цьому, несплата позивачем вартості призначеної апеляційним судом судово-технічної експертизи та ненадання ним об'єкту дослідження, унеможливило проведення такої експертизи. У зв'язку з цим, та за відсутності належних та допустимих доказів, неможливо встановити обставину придатності до застосування (використання) лічильника газу.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до посилань на помилковість ототожнення його позовних вимог у даній справі із позовними вимогами, що були викладені у поданій ним зустрічній позовній заяві в іншій справі, на судове рішення у якій посилаються суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях. Так, судами не було встановлено, хто з відповідачів пошкодив належне йому майно - лічильник газу роторний

G 4 РЛ, а також залишено поза увагою його вимоги щодо визнання незаконними здійснену повірку та відмову у ремонті пошкодженого лічильника.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У запереченні на касаційну скаргу СУЕГГ вказує на безпідставність її доводів та просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Установлено, що 26 вересня 2011 року за адресою позивача представниками ВАТ «Кіровоградгаз» був знятий на повірку лічильник газу G 4 РЛ, опломбований пломбою, із датою виготовлення 2004 року, виробництва м. Ямпіль, про що складено відповідний акт. На місце знятого лічильника було встановлено перехідний патрубок (байпас).

Згідно складених 30 вересня 2011 року ДП «Кіровоградстандартметрологія» протоколу повірки лічильника газу побутового, а також довідки, виданої за результатом проведеної повірки, вказаний лічильник визнано непридатним до застосування, у зв'язку з виявленою похибкою вимірювання, яка перевищувала допустиму.

Газовий лічильник було повернуто позивачу на виконання рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2013 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_4 вказував, що належний йому газовий лічильник було повернуто йому із пошкодженими заводськими пломбами та з відсутністю повірочних пломб. У позові посилався на незаконність дій відповідачів щодо здійсненої повірки лічильника, а також на протиправність отриманої ним відмови у здійсненні ремонту належного йому пошкодженого майна, що спричинило йому пролонгований стрес-вплив та моральні страждання.

Згідно положень частини третьої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро- тепло- газо- і водопостачання.

Відповідно до пункту 16-1 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі - Правила), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, періодична повірка лічильників газу, їх технічне обслуговування та пов'язаний з такою повіркою ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) здійснюються за рахунок газорозподільного підприємства. Абзацом шостим пункту 33 Правил передбачено обов'язок газорозподільного підприємства проводити безоплатно ремонт лічильників газу, пов'язаний з періодичною повіркою, та протягом одного місяця з дати настання строку періодичної повірки лічильників газу проводити таку повірку та їх технічне обслуговування.

Із наведеного слідує, що ремонт засобу обліку, про який йдеться у зазначених законодавчих положеннях, пов'язаний із попередньо здійсненою повіркою такого засобу обліку.

Водночас, у пред'явленому позові ОСОБА_4 необхідність здійснення ремонту належного йому лічильника пояснює наявністю у ньому пошкоджень, які було ним виявлено під час отримання засобу обліку на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2013 року. При цьому позивач просив стягнути з кожного з відповідачів по 1 000 грн в рахунок відшкодування спричиненої йому, внаслідок пошкодження належного йому майна, моральної шкоди.

Так, згідно частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 57 ЦПК України).

Відповідно до статті 60 ЦПК України у вказаній редакції, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених статтею 61 цього Кодексу.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

05 жовтня 2016 року ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області задоволено клопотання позивача та призначено по справі судово-технічну експертизу. У зв'язку з неоплатою позивачем вартості проведення експертизи, а також нененаданням об'єкту дослідження, матеріали судовим експертом було знято з виконання.

За таких обставин, з'ясування питань того, чи був придатним до застосування (використання) лічильника газу, чи підлягав або потребував він ремонту, так само як і встановити чи було втручання до облікового механізму приладу обліку після його демонтажу є неможливим, оскільки потребує наявності спеціальних знань, про що обґрунтовано зазначено апеляційним судом в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи наведене, а також за відсутності у матеріалах справи доказів в обґрунтування заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду щодо недоведеності незаконних дій відповідачів про повірці газового лічильника. Посилання у касаційній скарзі на невстановлення того, з вини кого саме з відповідачів було пошкоджено належний йому лічильник є безпідставними, оскільки вчинення таких дій знаходиться поза межами визначених цивільним процесуальним законодавством повноважень суду.

Виходячи з вищевикладеного, судом апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Наведені в касаційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Залишаючи без змін рішення апеляційного суду, якою скасоване рішення суду першої інстанції, оцінка законності і обґрунтованості рішення місцевого суду, колегією суддів не надається.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. М. Сімоненко

І. М.Фаловська