ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи Дніпропетровська міська рада, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровській області про демонтаж самочинно збудованого гаражу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи Дніпропетровська міська рада, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії (т.1 а.с.2-7).

В обґрунтування своїх вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду, ОСОБА_2 посилалася на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2014 року вона є спадкоємцем майна її чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме 45/100 часток домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, право власності на яке зареєстроване за нею у встановленому законом порядку. Зазначала, що інша частина вказаного домоволодінняна підставі договору купівлі-продажу від 24 лютого 1987 року належала на праві власності ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.Вона позбавлена можливості приватизувати земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, у зв'язку з тим, що ОСОБА_8 було самочинно побудовано гараж на вказаній земельній ділянці. Крім того, на теперішній час частина домоволодіння, що належала ОСОБА_7, знаходиться у розпорядженні відповідачів як спадкоємців, які право власності на вказану частину домоволодіння за собою не зареєстрували. Відповідачі постійно чинять їй перешкоди у доступі до домоволодіння, позбавляють можливості користуватися спільними в домоволодінні спорудами, а демонтувати гараж, який є самочинно побудованим, не бажають, чим перешкоджають в реалізації права власності на належне їй майно та можливості приватизувати земельну ділянку. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила суд зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 за власний рахунок демонтувати самочинно побудований гараж літ. Ж, що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 за власний рахунок демонтувати самочинно побудований гараж літ. Ж, що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.2 а.с.72-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи Дніпропетровська міська рада, Департамент державної архітектурно будівельної інспекції в Дніпропетровській області про демонтаж самочинно збудованого гаражу відмовлено (т.3 а.с.134-136).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 липня 2017 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.187-189).

З Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть вбачається, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (т.3 а.с.221).

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер.

У тих випадках, коли матеріальні правовідносини тісно пов'язані з особою суб'єкта, правонаступництва матеріального, а відтак, і процесуального не може бути.

Зокрема, згідно ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, які випливають із зобов'язання, що пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Тобто вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, процесуального правонаступництва не допускають.

Водночас допускається правонаступництво у справі за позовами про право, яке за своєю природою є майновим та тісно не пов'язані з особою суб'єкта.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З листа Першої Дніпровської державної нотаріальної контори вбачається, що після ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, спадкова справа не заводилася (т.3 а.с. 235).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2016 року слід скасувати, провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 377 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи Дніпропетровська міська рада, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровській області про демонтаж самочинно збудованого гаражу - скасувати. Провадження у справі - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді