Справа № 308/7452/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувальнгоо припису.

Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що заява подана з порушенням вимог ст.ст.350-1, 350-3, 350-4, 350-6 ЦПК України.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3ст. 294 ЦПК України).

Згідно зі ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Всупереч вищевказаній вимозі, заявником не долучено доказів на підтвердження зареєстрованого місця проживання чи перебування особи, яка постраждала від домашнього насильства, що унеможливлює головуючому судді у даній справі вирішити питання підсудності та в подальшому відкриття провадження у справі.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

У порушення вищезазначених вимог, заявником не зазначені докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчиняв протиправні дії щодо заявника та інших осіб вказаних в заяві, а саме не додано жодного доказу, на які посилається остання в заяві.

До матеріалів заяви додано виключно роздруківку призначеної до судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 ..

Крім того, у поданій заяві остання посилається на обставини, які відбувались у невизначений період.

Крім того, в разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців (ч. 2ст. 350-6 ЦПК України).

Проте в всупереч вказаним вимогам, обов`язки, які просить покласти заявник на заінтересовану особу, носять узагальнений характер (не зазначено відстань, місця, до яких необхідно заборонити наближатися кривднику, тощо).

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.177, 185, 294, 315, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош