ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року

м.Суми

Справа №2-2324/11

Номер провадження 22-ц/816/3752/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Громадська каса»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

стягувач - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року в складі судді Бурда Б.В., ухваленої в м. Суми, повне судове рішення складено - 08 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Громадська каса» ( далі кредитна спілка) 9241 грн.07 коп. заборгованість за кредитної угодою та 214 грн. 50 коп. судових витрат. Всього 9455 грн. 57 коп. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 09.08.2011 року, який передано на примусове виконання до відділу ДВС Зарічного району м. Суми. Постановою старшого державного виконавця від 22.09.2011 року ВП № 29129708 відкрито виконавче провадження. Вказує, що між нею та кредитною спілкою, яка виступала стягувачем у вказаному виконавчому провадженні було укладено договір № 2 від 29.03.2018 року відповідно до умов якого, кредитна спілка відступила їй право вимоги за кредитною угодою № 1586 від 10.04.2006 року до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про що останніх було письмово повідомлено.

З урахуванням викладеного, просила замінити кредитну спілку, стягувача по виконавчим провадженням № 29129703,№ 29129705, № 29129708 про примусове стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 боргу, на його правонаступника ОСОБА_4 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08.05.2018 року заяву задоволено.

Змінено стягувача Кредитну спілку «Громадська каса» на його правонаступника ОСОБА_4 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-2324/11 виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Громадська каса» 9241,07 грн. заборгованості за договором позики та 214,50 грн. судових витрат, а всього 9455,57 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач - ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що суд першої інстанції змінюючи стягувача у виконавчому провадженні за вказаним вище судовим рішенням фактично змінив стягувачів також у виконавчих провадженнях про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Зазначає, що скаржник ОСОБА_4 не може бути новим кредитором у зобов`язанні яке виникло перед КС «Громадська каса» оскільки вона не має тих прав, які має КС «Громадська каса», в тому числі право надавати кошти в кредит, та не має здійснювати будь - які інші фінансові операції, в тому числі укладати договори факторингу.

Відзиву на апеляційну скаргу від Кредитної спілки «Громадська каса», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до апеляційного суду надано не було.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача та третя особа ОСОБА_4 просили ухвалу залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином за місцем реєстрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Оскільки ОСОБА_2 на має повноважень представляти інтереси в суді свого сина ОСОБА_1 , тому апеляційний суд переглядає оскаржену ухвалу тільки частині вирішення питання про її права та обов`язки.

Ухвалюючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми задоволено заяву КС «Громадська каса» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Громадська каса» 9241 грн.07 коп. заборгованості за договором позики та 214 грн. 50 коп. судових витрат. Всього 9455 грн. 57 коп. За вказаним рішенням суду видано виконавчі листи. Водночас, між Кредитною спілкою «Громадська каса» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимог, відповідно до якого Кредитна спілка «Громадська каса» відступила право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кредитною угодою № 1586 від 10.04.2006 року на підставі чого ОСОБА_4 набула статусу кредитора у вказаному зобов`язанні, а отже є всі підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.07.2011 року по справі № 2-2324/11 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Громадська каса» 9241 грн.07 коп. заборгованості за договором позики та 214 грн. 50 коп. судових витрат. Всього 9455 грн. 57 коп. (а.с. 43-44). За вказаним рішенням суду видано виконавчі листи та відкрито виконавчі провадження.

29.03.2018 року між Кредитною спілкою «Громадська каса» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимог, відповідно до якого Кредитна спілка «Громадська каса» відступила право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кредитною угодою № 1586 від 10.04.2006 року

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема договорів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою та/або заставою.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 2.3 Договору поруки від 10.04.2006 року визначено, що кожен з поручителів та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі послуги надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на ОСОБА_4 , яка як фізична особа не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами матеріального права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічна правова позиція вже викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16), від 31.10.2018 року (справа № 465/646/11).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження відносно солідарного боржника ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів частково приймає доводи відповідача ОСОБА_2 , що викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині заміни сторони у виконавчому провадженні відносно солідарного боржника ОСОБА_2 та ухваленню нового рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відкритого стосовно стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 .

Оскільки питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України вирішується до ухвалення у справі рішення, відшкодування судових витрат понесених сторонами та учасниками у справі під час перегляду судових рішень на стадії вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах , розділом У1 ЦПК України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року скасувати в частині заміни сторони у виконавчому провадженні відносно солідарного боржника ОСОБА_2 і прийняти нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про заміну стягувача Кредитної спілки «Громадська каса» на її правонаступника - ОСОБА_4 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-2324/11 виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Громадська каса» 9241,07 грн заборгованості за договором позики та 214,50 грн судових витрат, а всього 9455,57 грн, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов