Провадження № 22-ц/802/228/19 Категорія: 29 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Русинчука М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

12 вересня 2018 року засобами поштового зв'язку Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та Публічним акціонерним товариством «ВГП» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №083181 від 03.07.2014 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1.

07.06.2015 року з вини відповідача у місті Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача.

Відповідно до акту виконаних робіт № АК00023037 від 28.07.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 40668 грн. 06 коп. і ці кошти страхова компанія виплатила страхувальнику двома платіжними дорученнями від 09.07.2015 року та 14.08.2015 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена у ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 7209184, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100000 грн. та франшиза у розмірі 510 грн..

ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» в порядку досудового врегулювання сплатило на користь ПрАТ «СК « ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 25013 грн. 97 коп..

Різниця між фактичним розміром шкоди - 40668,06 грн. і отриманим страховим відшкодуванням - 25013,97 грн. становить 15654 грн. 09 коп., які позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 15654 грн. 09 коп. відшкодованої шкоди та 1762 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду підлягає до скасування з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що різниця між фактично виплаченим позивачем страхувальнику страховим відшкодуванням у розмірі 40668,06 грн. і частково отриманим від ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» відшкодуванням у розмірі 25013,97 грн., яка становить 15654 грн. 09 коп. має бути стягнута із відповідача відповідно до вимог ст.1194 ЦК України.

Проте, такі висновки зроблені помилково, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом встановлено, що 03.07.2014 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПАТ «ВГП» було укладено договір добровільного страхування АМ № 083181, за яким позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.6-9)

07.06.2015 року з вини відповідача у місті Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача, у результаті чого автомобіль «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження (а.с.10а-12).

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було визнано зазначене ДТП страховим випадком та сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 40668 грн. 06 коп. двома платіжними дорученнями: №33349 від 09.07.2015 року та №34871 від 14.08.2015 року (а.с.27, 28).

На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена у ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» згідно полісу АІ №007209184, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду майну третіх осіб у розмірі 50000 грн., франшиза - 510 грн. (а.с.33).

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» відноситься до видів обов'язкового страхування.

Згідно преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування

цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних

засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до 22.1. ст.22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу визначено у ст.29 Закону.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Підставою звернення з позовом до відповідача позивач зазначив ст.1194 ЦК України.

Разом із тим, позивач не довів належними та допустимими доказами, що зазначені кошти має сплатити відповідач.

Розмір виплаченого позивачем страхувальнику страхового відшкодування становить 40668,06 грн.. Ліміт цивільно-правової відповідальності відповідача за шкоду майну третіх осіб ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» згідно полісу АІ №007209184 визначено у розмірі 50000 грн., франшиза - 510 грн. (а.с.33).

Оскільки розмір виплаченого страхового відшкодування не перевищує ліміт цивільно-правової відповідальності відповідача за шкоду майну третіх осіб, то посилання позивача на недостатність страхової виплати, одержаної від ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА», як на підставу стягнення різниці із відповідача - не ґрунтується на вище наведених нормах законодавства, у тому числі і на ст.1194 ЦК України.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку із чим у позові слід відмовити.

Так як позов не підлягає до задоволення за його безпідставністю, то питання про строки позовної давності у даному випадку до застосування не підлягають.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позову зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2643 грн. (150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Керуючись ст.ст.268 ч.5, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 2643 грн. (дві тисячі шістсот сорок три грн.) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: