ЄУН 174/108/19
н/п 2/174/125/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2019 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Килинчук Л.Л.,

представника позивача Титенко І.С.,

представника відповідача - Григор`єва Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 26.09.2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 07.01.2019 року має заборгованість у розмірі 222416,53 грн., яка складається з наступного: 190630,10 грн. заборгованість за кредитом; 31786,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 190630,10 грн. та понесені ними судові витрати в розмірі 2859,45 грн.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.02.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Представник відповідача Григор`єв Д.В. подав відзив на позов, згідно з яким проти позову заперечує, вказуючи, що в анкеті-заяві, яку позивач вважає кредитним договором, відсутні обов`язкові (суттєві) умови, передбачені законодавством для договору про надання споживчого кредиту, а саме: кредитний ліміт, детальний розпис сукупної вартості кредиту в грошовому виразі, право дострокового повернення кредиту, розмір річної відсоткової ставки за кредитом, яка відсоткова ставка застосовуватиметься, отже відсутні обов`язкові умови договору, передбачені законодавством. Крім того, як вбачається з підписаної 26.09.2017 року відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», в ній не зазначені тип кредитної картки, номер кредитної картки, розмір кредитного ліміту, розмір процентної ставки та строк кредитування, відповідно анкета-заява може свідчити лише про намір відповідача укласти певний правочин. Відсутність належним чином укладеного письмового кредитного договору, унеможливлює визначення умов кредитного договору, зокрема отримання відповідачем коштів в розмірі зазначеному позивачем та право банківської установи нараховувати проценти у відповідному розмірі та неустойку. Крім того в порушення вимог п. 6 розділу ІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою НБУ 05.11.2014 року № 705, умови договору не викладено державною мовою, тобто українською. Розрахунок заборгованості наданий АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не може підтверджувати існування боргу, так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, оскільки не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зважаючи на відсутність доказів укладання між сторонами кредитного договору, нараховану позивачем відповідачу суму боргу та процентів за договором, якого укладено між сторонами фактично не було, слід вважати безпідставними. (а.с. 48)

Представник позивача ОСОБА_2 надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26.09.2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, тобто підписанням заяви позичальник приєднався до запропонованих банком Умов та Тарифів. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладено договір в письмовій формі, та не суперечить чинному законодавству та сторонами при укладенні договору були досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті Банку. Із банківської виписки, яка має статус первинного документу, вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, він користувався грошима, отримував кошти через банкомат, частково сплачував заборгованість, а отже й отримував кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідач отримав кредитну карту МС WORLD BLACK EDITION № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня місяця 05.2021 року. Вважає обставини вказані відповідачем в його запереченні такими, що не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку просить задовольнити в повному обсязі. (а.с. 61-64)

Представник відповідача ОСОБА_3 надав також пояснення, згідно яких зазначив, що позивачем не доведено, що відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 200000,00 грн. за кредитним договором б/н від 26.09.2017 року, та заборгував саме 190630,10 грн. Не може бути належним доказом вказаних обставин надана позивачем виписка по рахункам, оскільки позивач надав до суду виписку по рахункам з різних банківських карт, яка не містить інформації про отримання відповідачем 200000,00 грн. саме за договором б/н від 26.09.2017 року, не містить зазначення та посади осіб, відповідальних за здійснення операцій і правильність їх оформлення, особистого підпису (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (тобто зміст виписки не відповідає вимогам передбаченим Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, тому не може вважатися первинним бухгалтерським документом.

Також позивачем не надано доказів, яка саме банківська картка і коли була видана відповідачу, строк її дії, який рахунок було відкрито на ім`я позичальника за договором б/н від 26.09.2017 року, не зазначено кредитний ліміт за цим договором, що у свою чергу є суттєвими умовами кредитного договору, оскільки відсотки за користування кредитом повинні нараховуватися виключно під час дії строку банківської картки (строк кредитування).

Крім цього в позовної заяві зазначено, що відповідач, начебто ознайомився з Умовами та правилами надання Банківських послуг внаслідок підписання заяви-анкети, однак дана заява-анкета не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом, а й отримав ці умови та правила, з якими він погодився, про що має бути його підпис в цьому документі. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в заяві-анкеті не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого ч.3 ст. 203 ЦК України. Просить у задоволенні позову відмовити. (а.с. 84-85)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 , позов та вказані в ньому обґрунтування та відзив на позов підтримала, пояснила, що відповідач 26.09.2017 року звернувся до банку, підписав заяву, а 15.05.2018 року йому було встановлено кредитний ліміт , спочатку у розмірі 125000 грн. та в цей же день збільшено до 200000,00 грн., які він в послідуючому зняв з карти, однак свої зобов`язання щодо повернення вказаних коштів відповідач не виконує. Факт отримання відповідачем картки підтверджується випискою, з якої видно, що останній здійснював операції по зняттю коштів, поповненню кредитного рахунку та інші, які без картки здійснити неможливо. Кредитна картка була видана 18.05.2018 року, а 15.05.2018 року було відкрито рахунок під цю карту з нульовим кредитним лімітом, на яку 18.05.2018 року і було збільшено кредитний ліміт спочатку до 125000,00 грн. і в цей же день до 200000,00 грн., за отримання кредитної картки відповідач ніде не розписувався. Факт отримання коштів відповідачем у розмірі 104800 у відділенні банку у м. Дніпро 18.05.2018 р. підтверджується наданою випискою по рахунку, надати платіжні документи, які підтверджують здійснення цієї операції вона не має можливості, оскільки не має доступу до архіву банку. Будь-яких інших доказів додатково на підтвердження заявлених позовних вимог подавати не бажає, клопотань не має. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Григор`єв Д.В. підтримав надані ним відзив на позов та пояснення, просить у задоволенні позові відмовити, оскільки надані стороною позивача докази не є належними та допустимими, що встановлено відповідними правовими позиціями Верховного Суду, які ним зазначено в поясненні та мають враховуватися судом при винесені рішення по даній справі.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам.

Так, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. (ч.ч. 1,2 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК Укераїни)

На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов цього договору, позивачем надано до суду завірену копію анкети заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26.09.2017 року, з якої слідує, що відповідач підписанням цієї анкети-заяви приєднався до Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і які разом з пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування. Відомостей про те, що відповідач бажає отримати від позивача кредит, його розмір та відомості про отримання кредитної картки чи кредитних коштів вказана заява не містить. (а.с. 7)

Також на підтвердження досягнення сторонами згоди щодо істотних умов цього договору позивачем надано копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що підписані головою Правління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 та не містять підписів відповідача (а.с. 8-27)

На підтвердження розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 позивачем надано розрахунок, згідно якого останній станом на 07.01.2019 року має заборгованість у розмірі 222416,53 грн. із них: 190630,10 заборгованість за кредитом, 31786,43 грн. заборгованість за процентами. (а.с. 6)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За вимогами ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами у належній формі кредитного договору, оскільки у анкеті-заяві від 26.09.2017 року зазначено, що відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, яких саме не конкретизовано, відомостей про те, що ОСОБА_1 бажає отримати кредит дана заява не містить, розмір кредитного ліміту не зазначено.

До того ж, позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитної картки та кредитних коштів у розмірі 200000,00 грн. та користування ними, а надані позивачем Умови та Правила отримання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття та затвердження, а також підпису відповідача, тому позивачем не доведено, що під час підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений та надав згоду на ці конкретні «Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку» та «Тарифи».

Крім того, позивачем не доведено, що відповідач має заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі, зазначеному у позовній заяві, що становить 190630,10 грн., який не визнається відповідачем, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості здійснений банком, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором (а.с. 6).

До того ж, вказаний розрахунок не містить достатніх даних про особу, яка їх здійснила, оскільки крім підпису цієї особи інші ідентифікуючі дані відсутні (посада, прізвище, печатка банку).

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 року у справі № 315/353/17.

Крім того, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (ч.2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»)

Враховуючи вищезазначене, суд також не приймає у якості допустимого доказу виписку по основним картам: 9992 НОМЕР_2 за період з 01.09.2017 року по 05.04.2019, 5221 НОМЕР_3 за період з 01.09.2017 по 05.04.2019 року (а.с. 81-82), оскільки дана виписка оформлена з порушенням вищевказаних вимог, тому не може вважатися первинним документом.

До того ж, позивачем не доведено факт укладення у належній формі між сторонами кредитного договору та не надано доказів того, що саме ці картки та рахунки є кредитним і були відкриті відповідачу саме на виконання даного договору.

Окрім того, виписка містить лише відомості про здійснення відповідачем фінансових операцій, встановити з наданих даних час утворення та розмір заборгованості по кредитним коштам та її складових, перевірити правильність нарахування заборгованості неможливо, виписка не містить достатніх даних про особу, яка її здійснила, оскільки крім підпису цієї особи, інші ідентифікуючі дані відсутні (прізвище, посада).

При таких обставинах дана виписка не може бути прийнята судом як допустимий доказ на підтвердження фактів, які підлягають доказуванню у даній справі.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 13.06.2018 року у справі № 733/608/16-ц.

Крім того, суд не приймає у якості допустимих доказів по справі довідку про отримання ОСОБА_1 за договором № б/н від 26.09.2017 року картки НОМЕР_4 BLACK НОМЕР_5 № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього місяця 05.2021року (а.с. 66) та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 (картковий рахунок НОМЕР_6 від 15.05.2018 року) (а.с. 82), оскільки довідки складені одноособово представником банку, а позивачем не доведено факт укладення між сторонами у належній формі кредитного договору та не надано доказів того, що відповідач отримував вказану картку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем поза розумним сумнівом, не доведено факт укладення між сторонами кредитного договору та досягнення сторонами згоди щодо істотних умов цього договору, отримання відповідачем від позивача кредитної картки та кредитних коштів у зазначеному ним розмірі та наявність і розмір заборгованості по поверненню цих кредитних коштів, тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 190630,10 грн., про що просить позивач, відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2859 грн. 45 коп. слід покласти на позивача.

На підставі ст.ст. 256, 257, 267, 525, 526, 554, 610, 611, 612, 615, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 01.07.2019 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова