Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 500/2831/16-ц

провадження № 61-27071св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Стоянов А.А.»,

відповідачі: фермерське господарство «Дінекс-Агро», ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу фермерського господарства «Стоянов А.А.» на рішення Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Черевка П. М., Журавльова О. Г., Кравца Ю. Г.,від 04 жовтня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року фермерське господарство «Стоянов А.А.» (далі - ФГ «СтояновА.А.») звернулось до суду із позовом до фермерського господарства «Дінекс-Агро» (далі - ФГ «Дінекс-Агро»), ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди.

Позовна заява ФГ «СтояновА.А.»мотивована тим, що 04 січня 2011 року між ФГ «Стоянов А.А.» таОСОБА_4 були укладені договори оренди земельних ділянок площами 4,51 га та 2,26 га. Строк дії договорів становить десять років, тобто до 04 січня 2021 року. Разом з тим, державна реєстрація договорів не була проведена через зміни у законодавстві, але земельні ділянки були належним чином передані та оброблюються ФГ «Стоянов А.А.». Вказані договори не розірвані, є чинними. Однак, 01 вересня 2014 року ФГ «Дінекс-Агро» та ОСОБА_4 уклали між собою договір оренди на ті ж самі земельні ділянки.

Посилаючись на зазначені обставини, ФГ «Стоянов А.А.» просило суд визнати недійсним договір оренди від 01 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Дінекс-Агро» щодо земельної ділянки загальною площею 7,76 гектарів, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Дінекс-Агро», та скасувати державну реєстрацію права оренди щодо земельної ділянки загальною площею 7,76 гектарів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, у складі судді Жигуліна С. М., від 21 березня 2017 року задоволено позовні вимоги ФГ «СтояновА.А.». Визнано недійсним договір оренди від 01 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Дінекс-Агро» щодо земельної ділянки загальною площею 7, 76 га. Скасовано державну реєстрацію права оренди щодо земельної ділянки загальною площею 7, 76 га.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на час підписання між ОСОБА_4 та ФГ «Дінекс-Агро» договору оренди землі від 01 вересня 2014 року договори оренди земельних ділянок від 04 січня 2011 року були укладеними, чинними та обов'язковими для виконання його учасниками, у зв'язку із чим оспорюваним правочином було порушено права та охоронювані законом інтереси ФГ «Стоянов А.А.», як єдиного законного користувача земельної ділянки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року скасовано рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 березня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким ФГ «СтояновА.А.»відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що оскільки державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між ОСОБА_4 та ФГ «СтояновА.А.» від 04 січня 2011 року, не було проведено, то такі договори є неукладеними. У той же час, договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Дінекс-Агро» від 01 вересня 2014 року правомірно, правові підстави для визнання такого договору недійсним, передбачені частиною першою статті 203, частиною першою статті 215 ЦК України, відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У жовтні 2017 року ФГ «СтояновА.А.» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року та залишити в силі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 березня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. Висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору оренди від 01 вересня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Дінекс-Агро» щодо земельної ділянки загальною площею 7, 76 га є необґрунтованим. Права та обов'язки орендаря заявник отримав у момент вчинення правочину, яким закон вважає момент укладення договору оренди. Апеляційний суд під час прийняття нового рішення у справі на вказане уваги не звернув, що призвело до неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та, відповідно, прийняття незаконного рішення у справі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

30 січня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ФГ «Стоянов А.А.» до ФГ «Дінекс-Агро», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди, за касаційною скаргою ФГ «Стоянов А.А.» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

ФГ «Дінекс-Агро» у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ФГ «Стоянов А.А.».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 січня 2011 року між ОСОБА_4 та ФГ «Стоянов А.А.» були укладені договори оренди земельних ділянок площами 4,51 га та 2,26 га (а.с. 8, 16).

Згідно пункту 3.1 договорів оренди земельних ділянок від 04 січня 2011 року сторони дійшли згоди про те, що договір укладено строком на 10 років, починаючи з часу його державної реєстрації.

Пунктом 6.1 договорів оренди земельних ділянок від 04 січня 2011 року передбачено, що земельна ділянка передається в оренду згідно акту приймання-передачі, який оформлюється у строк не пізніше семи днів державної реєстрації даного договору.

Встановлено, що у подальшому сторонами (ОСОБА_4 та ФГ «Стоянов А.А.») не вчинялись дії щодо державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок від 04 січня 2011 року.

01 вересня 2014 року ОСОБА_4 було укладено із ФГ «Дінекс-Агро» договір оренди землі, відповідно до якого ФГ «Дінекс-Агро» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку площею 6,76 га (а.с. 20-23). У подальшому ФГ «Дінекс-Агро», за відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію прав користування спірною земельною ділянкою іншого суб'єкта, було здійснено державну реєстрацію права оренди (а.с. 36).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини першої статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації

Згідно частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

На підставі частини першої статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України, частини другої статті 125 ЗК України й статті 18 Закону України «Про оренду землі», в редакції вказаних норм, які були чинними на момент укладення договорів оренди землі від 04 січня 2011 року, договір оренди землі вважався укладеним і набирав чинності з моменту його державної реєстрації.

Вказану правову позиції викладено Верховним Судом України у постановах від 25 грудня 2013 року у справі №6-118цс13, від 19 лютого 2014 року у справі №6-162цс13, від 13 червня 2016 року у справі №6-643цс16, від 18 січня 2017 року у справі №6-2777цс16 та у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 рокуу справі № 500/2815/16 (провадження № 61-26056св18), від 13 грудня 2018 року у справі № 500/2819/16-ц(провадження № 61-20938св18) і від 13 грудня 2018 рокуу справі № 500/2858/16-ц(провадження № 61-20945св18).

За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши, що державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок, укладених між ОСОБА_4 та ФГ «Стоянов А.А.» 04 січня 2011 року, не була проведена, вказані договори не можуть вважатись укладеними, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених частиною першою статті 203, частиною першою статті 215 ЦК України підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 01 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ФГ «Дінекс-Агро», право оренди на підставі якого було у встановленому законом порядку зареєстровано за ФГ «Дінекс-Агро».

Таким чином, апеляційним судомпри вирішення справи правильно застосовано вищезазначені норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, 2004 року).

За правилами частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги щодо часу набрання чинності договором оренди, укладеним між заявником та ОСОБА_4, після його підписання сторонами ґрунтуються на неправильному розумінні норм матеріального права, якими були врегульовані правовідносини оренди землі.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Стоянов А.А.» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк