КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/5918/2019 Головуючий в суді 1 інстанції - Борець Є.О.
Унікальний №359/4980/18 Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила відшкодувати за рахунок відповідача шкоду, завдану останнім її майну, у розмірі 14 372 грн. 44 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власницею автомобіля марки "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 .

10 листопада 2017 року в м. Борисполі по вул. Челюскінців, 41, відповідач кулаком розбив скло багажного відділення транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту, що полягає у заміні скла, становить 14372 гривні 44 копійки. Оскільки відповідач відмовляється добровільно відшкодувати заподіяну ним матеріальну шкоду, позивач звернулася до суду з даним позовом.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 не визнав позов та заперечувавпроти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що він віз дитину на велосипеді. В цей час позивач, керуючи автомобілем марки "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 , здійснювала рух заднім ходом. Водій не переконалась у тому, що виконання цього маневру буде безпечним для пішоходів, та здійснила наїзд на велосипед, внаслідок чого дитина впала на землю. Для того, щоб зупинити автомобіль, відповідач надавив на скло багажного відділення транспортного засобу, унаслідок чого скло розсипалось. У зв'язку з тим, що будь-якого умислу у пошкодженні автомобіля позивача відповідач не мав, а його дії були викликані виключно необхідністю захистити дитину від наїзду автомобіля, просив суд відмовити у задоволенні позову.

РішеннямБориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 7 186 грн. 22 коп. у відшкодування завданої майнової шкоди.

При цьому, суд першої інстанції врахував грубу необережність самої потерпілої, а тому зменшив суму, яка підлягає відшкодуванню, на 50%.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати з ухваленням нового рішення суду про відмову у позові.

Скаржник посилається на те, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданням шкоди(розбиттям скла). Крім того, зазначав, що позивачем належним чином не доведено розмір завданої шкоди та вартість відновлювального ремонту. Також, вказував про те, що шкода в даному випадку не підлягає відшкодуванню на підставі ст. 1169 ЦК України, як така, що завдана у стані необхідної оборони.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню шляхом зміни рішення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення №885886 від 16.11.2017року, складеного уповноваженим працівником ДОП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, 10.11.2017 року близько 07 год. 40 хв. в м. Бориспіль по вул. Челюскінців, 41, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці висловлювався брутальною лайкою на адресу гр. ОСОБА_2 , чим принижував її честь та гідність, та розбив скло, належного ОСОБА_2 автомобіля "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 , порушивши своїми діями громадський порядок і спокій громадян, що свідчить про вчинення ним правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме: дрібне хуліганство/а.с.10/.

Аналогічні обставини встановлені у Висновку ст.лейтенанта поліції ДОП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області Бабченка В.М, затвердженого т.в.о начальника указаного підрозділу - Шляховським О.А.

При цьому, у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що рухаючись на велосипеді з малолітньою донькою, він помітив, що на них заднім ходом рухається вище зазначений автомобіль. Щоб не допустити тяжких наслідків, він почав стукати у скло багажного відділення та кричати, щоб водій зреагував та зупинився, але в цей час скло розсипалось. Також, зазначав, що умислу розбивати скло не мав та нецензурною лайкою не висловлювався.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Таким чином, судом адміністративної юрисдикції встановлено ті самі обставини, що й у протоколі та висновку уповноважених співробітників ДОП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, а саме те, що гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці висловлювався брутальною лайкою на адресу гр. ОСОБА_2 , чим принижував її честь та гідність, та розбив скло автомобіля "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 .

Однак, враховуючи обставини справи та ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, стан сильного душевного хвилювання який був викликаний внаслідок порушення правил дорожнього руху потерпілою, процес виникнення і протікання якого характеризується неочікуваністю, миттєвістю, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, та те, що тяжких наслідків не настало, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року скасовано постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року, а провадження у справі закрито за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції жодним чином не заперечував повноту та правильність встановлення Бориспільським міськрайонним судом Київської області фактичних обставин справи, зокрема, в частині вчинення ОСОБА_1 дій, які призвели до розбиття скла автомобіля "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 .

Суд апеляційної інстанції виходив виключно з тих міркувань, що зазначені вище дії відповідача не поєднані з порушенням громадського порядку і виразом явної неповаги до суспільства, та викликані лише раптовою неприязню до особи потерпілої, а не явною неповагою до суспільства у цілому.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що дії відповідача з розбиття скла автомобіля "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 були встановлені в ході розгляду адміністративної справи № 359/9371/17.

Встановлення відсутності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення не спростовує факт вчинення ним дій з розбиття скла та заподіяння шкоди майну ОСОБА_2 , тобто наявність між сторонами деліктних правовідносин із відшкодування завданої майнової шкоди.

Зазначені вище обставини були зафіксовані співробітниками ДОП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області у зазначеному вище протоколі та висновку, а також не заперечувалися самим ОСОБА_1 під час дачі ним пояснень працівникам правоохоронних органів, та в судових засіданнях, як при розгляді адміністративної, так і при розгляді даної цивільної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відносно відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданням шкоди позивачці у вигляді розбитого скла не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються, як матеріалами адміністративної справи № 359/9371/17, так і поясненнями самого ОСОБА_1 , у тому числі в апеляційній скарзі на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2019 року.

Разом з тим, в даному випадку підлягає встановленню та обставина, чи була шкода, завдана ОСОБА_1 майну ОСОБА_2 , такою, що завдана у стані необхідної оборони, оскільки саме на указану обставину посилається скаржник.

Відповідно до ст. 1169 ЦК України, шкода, завдана особою при здійсненні нею права на самозахист від протиправних посягань, у тому числі у стані необхідної оборони, якщо при цьому не були перевищені її межі, не відшкодовується.

Якщо у разі здійснення особою права на самозахист вона завдала шкоди іншій особі, ця шкода має бути відшкодована особою, яка її завдала. Якщо такої шкоди завдано способами самозахисту, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства, вона відшкодовується особою, яка вчинила протиправну дію.

З матеріалів справи не слідує, що дії відповідача були єдиною необхідною мірою, спрямованою на недопущення негативних наслідків для здоров`я відповідача та його дитини, та те, що такі наслідки неодмінно б настали, у випадку не розбиття відповідачем скла автомобіля "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому, колегія суддів керується постановою Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року по адміністративній справі № 359/9371/17, в якій зазначено, що дії ОСОБА_1 були викликані раптовою тимчасовою особистою неприязню до ОСОБА_2 , а не потребою у необхідній обороні.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що ОСОБА_1 не може бути звільнений від відшкодування завданої ним шкоди майну позивачки, а відповідна шкода підлягає відшкодуванню на загальних підставах.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування майнової шкоди.

З матеріалів справи слідує, що позивачка є власником пошкодженого відповідачем автомобіля "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України майнова шкода є втратами, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зі звіту про оцінку вартості збитку № 56/11/17 від 24 листопада 2017 року /а. с. 9, 45-62/ вбачається, що вартість відновлювального ремонту, що полягає у заміні скла багажного відділення транспортного засобу, становить 14 372 гривні 44 копійки.

Посилання скаржника на те, що позивачка при зверненні до суду не надала квитанцію про фактично понесені витрати на ремонт авто та зміну скла, не заслуговує на увагу, оскільки завдана майнова шкода може бути відшкодована як до відновлення майна, так і після проведення відповідного ремонту.

При цьому, у випадку відшкодування шкоди до відновлення майна стягненню підлягає сума відновлювального ремонту, вирахувана на основі висновку суб`єкта експертно-оціночної діяльності, а у випадку відшкодування шкоди після проведення ремонту автомобіля - сума фактично понесених позивачем витрат на ремонт.

В даному випадку, при зверненні позивача до суду автомобіль ще не було відремонтовано, а тому ОСОБА_2 було подано до суду лише звіт про оцінку вартості збитку № 56/11/17 від 24 листопада 2017 року.

В подальшому, після проведення відновлювального ремонту автомобіля, 09 січня 2019 року, заявник подала до суду рахунок на оплату ремонтно-відновлювальних робіт /а.с. 44/, сума зазначена в якому, з урахуванням ПДВ та безпосередньо ремонтних робіт, перевищує ціну позову та не підлягає стягненню з відповідача.

Заперечуючи розмір позовних вимог, відповідач, окрім власних припущень не надав жодного доказу на підтвердження того, що відновлювальний ремонт автомобіля марки "Citroen C4 Aircross", номерний знак НОМЕР_1 , потребує грошових коштів в меншому розмірі.

З огляду на це суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір майнової шкоди, заподіяної позивачці пошкодженням її транспортного засобу, становить 14372 гривні 44 копійки.

Разом з тим, суд першої інстанції зменшив суму майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, врахувавши ступінь вини потерпілої.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 1193 цього ж Кодексу якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

З постанови судді Апеляційного суду Київської області вбачається, що дії ОСОБА_1 викликані у тому числі тим, що здійснюючи рух транспортного засобу заднім ходом, ОСОБА_2 не переконалась у тому, що виконання цього маневру буде безпечним для пішоходів та допустила порушення вимог правил дорожнього руху.

Визначаючи ступінь вини сторін у заподіянні матеріальної шкоди, заподіяної позивачці, суд пропорційно, у співвідношенні 50 на 50 відсотків, визначив розмір цієї шкоди, яка підлягала стягненню з відповідача.

Між тим, враховуючи грубу необережність самої потерпілої ОСОБА_2 , колегія суддів, даючи оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла висновку, що ступінь вини самої потерпілої, у настанні для неї негативних наслідків, у порівнянні з виною відповідача ОСОБА_1 , становить більший відсоток, ніж встановлений судом першої інстанції, і у пропорції до ступеню вини відповідача, відповідає пропорції, як 80 на 20 відсотків.

А тому розмір заподіяної позивачці ОСОБА_2 матеріальної шкоди відповідачем ОСОБА_1 колегія суддів вважає за правомірне зменшити з 7.186 грн. 22 коп. до 2.874 грн.49 коп., а в решті рішення залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2019 року, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 2.874 грн.49 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в силу малозначності справи оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді