Справа № 308/9808/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Кожух О.А., Куштана Б.П.

за участю секретаря: Чучки Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2019 року, ухваленого суддею Деметрадзе Т.Р., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів,-

встановив :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2008 року на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що в період з 15.09.2001 року по 02 квітня 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2008 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 250 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.11.2008 року, і до досягнення ними повноліття. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на дошлюбне ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що з моменту призначення судом аліментів пройшло багато часу та витрати на дітей значно збільшилися, розмір аліментів, який визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2008 року є недостатнім для утримання та виховання дітей, враховуючи, що діти перебувають виключно на утриманні матері, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх виді заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ними повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2019 року у заявленому позові відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2008 року. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмовляючи в задоволенні позову з підстави, що відповідач сплачує аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції не надав належного правового висновку тому факту, що сплата аліментів у мінімальному розмірі, встановленого ст.182 СК України, здійснювалася відповідачем виключно після подання даного позову та лише за період з листопада 2018 року по січень 2019 року включно. Також, судом першої інстанції не враховано, що резолютивною частиною рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2008 року не передбачено прив`язки розміру аліментів до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в заявленому позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, батьків похилого віку, ніде не працює та те, що останній сплачує аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений на відповідний календарний рік згідно Закону України "Про Державний бюджет України".

Однак, з даним висновком суд першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що з 15.09.2001 року сторони по справі перебували в шлюбі, який зареєстровано у виконкомі Зняцівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області за актовим записом №20.

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-9).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2008 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 250 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.11.2008 року, і до досягнення ними повноліття. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на дошлюбне ОСОБА_1 (а.с.5-6).

Згідно довідки виконкому Зняцівської сільської ради від 26.07.2018 року №1452/02-23 діти сторін - син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 проживають разом з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні (а.с.10).

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

При цьому, виходячи з положень ч.3. ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року у справі № 581/638/17-ц.

Згідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку від 6 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Визначений за рішенням суду від 18.12.2008 року розмір аліментів по 250 грн. на кожну дитину є менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що суперечить ч.2 ст.182 СК України і не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дітей першочерговими необхідними речами.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Також слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, з моменту присудження аліментів на дітей (2008 року) діти підросли і витрати на їх утримання значно зросли, відповідно матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживають діти погіршилися, а тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

Судом встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, підтвердженням чого є копії фіскальних чеків з призначенням платежу «аліменти», де отримувачем зазначено «ОСОБА_1», що вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання своїм дітям.

Так, в суді першої інстанції відповідач у своєму запереченні на позовну заяву просив відмовити у заявленому позові з огляду на те, що він є безробітний, має на утриманні дитину від другого шлюбу та батьків пенсійного віку.

Однак, наявність у відповідача дитини від іншого шлюбу не звільняє його від обов`язку, як батька, який є молодою та працездатною особою щодо належного забезпечення своїх дітей від першого шлюбу.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться батьки пенсійного віку також не беруться до уваги, оскільки батьки відповідача отримують пенсію і можуть забезпечити свої мінімально необхідні життєві потреби.

Суд першої інстанції не врахував дані обставини і вищезазначені вимоги закону,та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового судового рішення про задоволення позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст 374,376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 грудня 2008 року, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітей повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Повний текст судового рішення складено 05 липня 2019 року.

Головуючий :

Судді: