печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4965/19-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання недійсними окремих положень договору,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. 04.02.2019 для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2019 року відкрито провадження даній у цивільній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.02.2019, до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка була передана судді Ільєвій Т.Г., 12.02.2019. В обґрунтування заяви, позивач вказує, що виникла необхідність в забороні АТ «КБ «Приватбанк» здійснювати нарахування відсотків та автоматичне списання коштів щодо карткового рахунку НОМЕР_1; здійснювати будь-які телефонні дзвінки позивачу та особам пов'язаних з нею стосовно стягнення грошових коштів за картковим рахунком; розголошення відомостей, які стали відомі, у зв'язку зі здійсненням банківської діяльності, вказуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, так як відповідач продовжує списувати кошти з її карткового рахунку в рахунок погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим вимушена була звернутися до суду з даною заявою.

Як визначено у ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дати надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як визначено у ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову позивачем не доведено, що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання недійсними окремих положень договору, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання недійсними окремих положень договору, - відмовити.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.Г. Ільєва