Єдиний унікальний номер 225/3191/17 Номер провадження 22-ц/804/1697/19

Доповідач Санікова О.С.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Бахмуті цивільну справу №225/3191/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 вересня 2017 року,

(суддя Андреєва В.В., рішення ухвалено у м. Торецьку Донецької області),-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.04.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року має заборгованість 35904,35 грн., яка складається з наступного: 3796,42 грн. - заборгованість за кредитом; 27022,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);- 1685,92 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи те, що відповідач своїх зобов`язань не виконує, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05 вересня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 30818 грн. 43 коп., яка складається з: 3796,42 грн. - заборгованість за кредитом; 27022,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; в іншій частині позову про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1685,92 грн. - штраф (процентна складова) та 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією після 14.04.2014 року відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1373 грн. 36 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не повно та не всебічно з`ясував обставини справи, не прийняв в повній мірі до уваги доводи відповідача, не дав їм належної оцінки, наслідком чого стало ухвалення необґрунтованого рішення, яке порушує права та законні інтереси сторони по справі.

Зокрема, апелянт з посиланням на ст. 207, ч.1 ст. 626, ст. 628, 638, ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, правову позицію Верховного Суду України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів Банку, щоб в сукупності із Заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг; крім того, долучені до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття та/або затвердження; з посиланням на пункт 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг апелянт зазначає, що суду не надано доказів того, що відповідна Картка, передбачена Умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку; матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 3796.42 грн., враховуючи, як вбачається з позовної заяви, що відповідачу був наданий кредит у розмірі 4800 грн.; наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 12 квітня 2013 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обгрунтовує розмір своїх вимог; представник відповідача зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки відповідно до вимог ч.ч.1,2,4 та 6 ст. 1056-1 ЦК України, а посилання представника позивача на п. 1.1.3.2.3 договору суперечить порядку, передбаченому зазначеною нормою; суд не перевірив правильність проведення розрахунку заборгованості з огляду на те, що за період з 07.10.2014 року по 30.04.2017 року суми простроченої заборгованості є незмінною, а сума процентів щомісячно змінюється.

У відзиву на апеляційну скаргу представник ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечує проти її задоволення. Щодо ознайомлення відповідача з Умовами кредитування та отримання кредитної картки представник ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що до матеріалів справи долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розмір комісії та штрафів тощо, що свідчить про те, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, а підписанням Анкети-заяви позичальника відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг; заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг, тобто з моменту підписання фізичною особою заяви між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (умов кредитування); щодо зміни відсоткової ставки за договором, то процента ставка була змінена на підставі наказу банку і це повністю узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг (п.1.1.3.2.3 Умов та правил); про зміну процентних ставок банк проінформував позичальника з дотриманням строку, зазначено у п. 1.1.3.2.3 шляхом смс-повідомлення на телефон відповідача, закріплений за клієнтом; правомірність зміни умов договору також підтверджується постановою №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»; щодо отримання картки відповідачем, то банком до суду було надано фото клієнта з карткою, виписку по рахунку, які є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінал в касах магазинів, що без наявності картки є неможливим; з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором; предметом позову, який підлягає доказуванню є розмір заборгованості за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» надав суду докази щодо наявності заборгованості за договором (розрахунок заборгованості), відповідач, в свою чергу, не спростував докази надані банком щодо цього факту; представник АТ КБ «ПриватБанк» звертає також увагу на те, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів, відповідно, по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту; представник АТ КБ «ПриватБанк» також зауважує, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, тому його посилання на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35905.35 грн. та судового збору у розмірі 1600 грн.

Враховуючи те, що апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.04.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Однак, в порушення умов договору ОСОБА_1 несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та процентами.

Проте повністю погодитися з таким висновком неможливо.

Статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних обов`язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Так, на підтвердження наявності кредитного договору та зобов`язань за ним ПАТ КБ «ПриватБанк» надані копії: Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.04.2013 року, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, паспорту ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.04.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1

З наданих документів вбачається, що 12.04.2013 року ОСОБА_1 надав банку Анкету-заяву, в якій клієнтом зазначено та власноруч підписано, що «я ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. Я виражаю згоду, що ця Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між мною та банком договір про надання банківських послуг». В Анкеті-заяві також зазначено, що Пам`ятку клієнта, яка містить також Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування отримав і ознайомився з її змістом під підпис.

Отже, підписавши 12.04.2013 року анкету-заяву на отримання кредиту з оформленням кредитної картки, ОСОБА_1 підтвердив факт укладення з ПАТ КБ «ПриватБанк» саме кредитного договору на умовах, викладених в Умовах та Правилах надання банківських послуг, що не суперечить нормам матеріального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не вимагається, якщо саме ці умови та правила були чинними під час укладення договору.

З доданого до матеріалів справи витягу з Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що вони затверджені наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, тобто на час укладення договору з ОСОБА_1 діяли саме ці Умови. Відповідачем ця обставина не спростована.

Тому доводи апеляційної скарги в цій частині і посилання на правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі №6-240цс14, є безпідставними. Тим більше, що в ній йдеться про інші обставини, а саме застосування п`ятирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин є помилковим, оскільки відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В даному випадку розрахунок, наданий позивачем, підтверджує заборгованість відповідача за кредитним договором, що є належним доказом, а наявність цивільно-правових відносин доведено укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів видачі відповідачу передбаченої умовами заяви картки та зарахування кредитних коштів на картку не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки відповідачем не оспорюється сам факт користування кредитними коштами.

Щодо розміру заборгованості за кредитним договором апеляційний суд зазначає наступне.

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що з 15.11.2013 року по 31 серпня 2014 року була встановлена процентна ставка 30%, з 01.09.2014 року 34,8, з 01.04.2015 року 43,2.

Разом з тим, як зазначено у ч.4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. При цьому кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі Правила), рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року.

Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач не був зазначеним способом повідомлений про зміни процентної ставки за користування кредитом, тому висновок суду про неправомірне нарахування ПАТ КБ «ПриватБанк» збільшеної процентної ставки за користування кредитом є правильним.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» у відзиву на апеляційну скаргу на те, що 15.08.2015 року та 15.03.2015 року банк повідомив позичальника про збільшення відсоткової ставки у виписці по рахунку, а також завчасно за 15 днів проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту шляхом направлення SMS повідомлень є безпідставними, оскільки суперечать положенням статті 10561 ЦК України.

З урахуванням викладеного, розмір процентів, нарахованих позивачем, підлягає зміні, виходячи з наступних розрахунків.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість з 01.09.2014 року по 31.10.2014 року, тобто період, за який нараховуються відсотки, складала 3796.42 грн. Отже сума відсотків за цей період (61 день) буде складати 192,66 грн. (3796.42 грн. х30%:360х61). Згідно розрахунку сума заборгованості з 30.11.2014 року по 30.12.2014 року зазначена 3746.18 грн. Сума відсотків за цей період буде складати 96.77 грн. (3746.18 грн. х 30%:360 х 31 день). Згідно розрахунку сума заборгованості за період з 31.12.2014 по 30.04.2017 року зазначена 3663.04 грн. Сума відсотків за цей період буде складати 2564.13 грн. (3663.04 грн. х 30%:360 х 840 днів). А всього сума відсотків за період з 15.11.2013 року по 30.04.2017 року буде складати 3 359.94 грн. (192.66 грн. + 96.77 грн. + 2 564.13 грн. + 506.38 грн. сума відсотків,нарахована до 01.09.2014 року).

Отже, загальна сума заборгованості за кредитними договорами буде складати 7.156.36 грн. (3796.42 грн. заборгованість по тілу кредиту та 3359.94 грн. відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір в сумі 1600.00 грн., при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2400.00 грн.

Виходячи із зазначеної норми процесуального законодавства та розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 318.81 грн., а з позивача на користь відповідача 1921.68 грн.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 вересня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість у розмірі 7.156.36 коп., яка складається з: 3796.42 грн. заборгованість по тілу кредиту та 3359.94 грн. - заборгованість за відсотками. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судовий збір у розмірі 318.81 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1921.68 грн.

В іншій частині рішення суду не переглядалось, тому залишається без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: