КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/8328/2019 Головуючий в 1 інстанції - Лужецька О.Р.
Унікальний № 753/4305/19 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» звернулося до суду з заявою, в якій просило замінити стягувача у виконавчому провадженні №47797728, відкритому Дарницьким районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з примусового виконання виконавчого листа №2-4347/09 від 05.08.2010 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києвапро стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості у розмірі 1 696 564 грн. 11 коп.

В обґрунтування вимог заяви послався на те, що 26 грудня 2018 року між Банком та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №126-07-Ил/09 від 17.09.2007 року, який було укладено між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3, у зв'язку з чим ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», як єдина особа, яка має право вимоги до боржника за указаним кредитним договором, звернулося до суду з даною заявою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 рокузаяву задоволено та замінено стягувача у виконавчому провадженні №47797728, відкритому Дарницьким районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з примусового виконання виконавчого листа №2-4347/09 від 05.08.2010 року, з ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП».

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник боржника оскаржив його в апеляційному порядку, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального і матеріального права, та просив постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити.

Зокрема, представник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі послався на те, що заявником не доведено належним чином факт переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», а також зазначив, що договір про відступлення права вимоги, який було надано заявником є недійсним в силу закону та не породжує будь-яких правових наслідків. Також, скаржник послався на те, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не є стороною виконавчого провадження, а отже, не може звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, представник боржника вказував на те, що судом порушено норми процесуального права в частині неналежного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд даної заяви.

Представник ОСОБА_3 також оскаржив указане судове рішення до суду апеляційної інстанції, однак в заяві від 08 липня 2019 року від указаної апеляційної скарги відмовився.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04.03.2010 року задоволено частково позов ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 1 696 564 грн. 11 коп.

На виконання указаного судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 05.08.2010 року видано виконавчий лист №2-4347/09, який перебуває на виконанні в Дарницькому районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Задовольняючи заяву ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що з матеріалів справи об`єктивно вбачається перехід до заявника права вимоги до боржника за відповідним правочином.

Так, 26 грудня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яке є правонаступником ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП»укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №126-07-Ил/09 від 17.09.2007 року, який було укладено між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 /а.с. 60-61/.

Згідно умов указаного договору Банк відступив шляхом продажу Новому кредиторові належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах визначених Договором, права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців та поручителів(боржників).

Того ж дня, 26 грудня 2018 року, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яке є правонаступником ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» підписали акт приймання та передачі документів, пов`язаних з виконанням договору про відступлення прав вимоги, згідно якого Банк передав новому кредиторові оригінали виконавчих листів та електронні реєстри, що свідчить про набуття ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» 26.12.2018 року права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №126-07-Ил/09 від 17.09.2007 року.

Таким чином, колегія не приймає до уваги доводи скаржників відносно того, що заявником не надано належних та достатніх доказів факту переходу права вимоги до ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», оскільки указана обставина спростовується матеріалами справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

А відповідно до ч.ч.1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, керується наявністю чинного договору про відступлення права вимоги, дійсність якого на даний момент не скасована.

За змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-122цс13, та виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Щодо посилання скаржників на те, що боржниками оспорено договір про відступлення права вимоги від 26 грудня 2018 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на момент вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження відповідний договір є чинним, а тому у суду відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви з наведених вище підстав. При цьому, у випадку подальшого визнання указаного договору недійсним, така обставина підлягатиме врахуванню державним виконавцем під час проведення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду.

Колегія суддів акцентує увагу сторін на тому, що рішення Апеляційного суду міста Києва від 04.03.2010 року, обов`язкове до виконання на усій території України, боржником не виконується первісному кредиторові, починаючи з 2010 року, право вимоги якого боржником не заперечується.

Таким чином, оскарження переходу права вимоги до нового кредитора може розглядатися судом, як намагання уникнути відповідальності за кредитними зобов`язаннями, і не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відносно доводів апеляційної скарги про неможливість звернення ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до суду з даною заявою, оскільки указана особа не є стороною виконавчого провадження, то такі доводи підлягають відхиленню, оскільки в силу положень ст. 442 ЦПК України із заявою про заміну сторони виконавчого провадження можуть звернутися, як сторони виконавчого провадження, так і заінтересовані особи, якою в даному випадку, безумовно, є ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», як правонаступник стягувача.

Крім того, за змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права в частині неналежного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження також підлягають відхиленню, оскільки судом усі виклики та повідомлення ОСОБА_3 здійснювалися за тією адресою, яку сам скаржник продовжує зазначати в процесуальних документах, у тому числі апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 липня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді