Провадження №2/760/1311/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Мелешко О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

13.12.2018 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але неменше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2012 року сторони розпочали фактично (без реєстрації шлюбу) проживати однією сімєю як чоловік та жінка та були до 01.11.2018 повязані спільним побутом.

Зазначає, що у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася спільна дитини ОСОБА_3.

Крім того посилалася, що з нею проживають та перебувають на утриманні троє її дітей, одним з яких є ОСОБА_3.

Вказала, що з листопада 2018 року відповідач не надає та ухиляється від надання матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їх малолітньої дитини.

Позивач пояснила, що відповідач має постійний заробіток та офіційно працює з середнім розміром щомісячної заробітної плати в розмірі 80 000, 00 грн., яку він отримував, коли сторони проживали однією сімєю.

У звязку з наведеним, просить задовольнити позов.

22.12.2018 ухвалою судді Соломянського районного суду м. Києва в справі відкрито спрощене позовне провадження.

04.02.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву позивача, просив суд частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, стягнути з нього, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову, обґрунтовуючи це тим, що окремі обставини, наведені в позовній заяві, не відповідають дійсності і фактичним обставинам, а також не підкріплюються жодними належними і допустимими доказами. Зазначає, що він як батько ОСОБА_3, належним чином виконує свої батьківські обовязки, приймає активну участь у вихованні, житті дитини, підтримує його матеріально і жодного разу не спадало на думку в будь-який спосіб ухилятися від утримання і участі у житті свого сина. Після припинення спільного проживання з позивачем, відповідач систематично відвідує свого сина, він відвідує тренування із карате, куди відповідач його регулярно відвозить і забирає, вони часто проводять разом дозвілля в дитячих розважальних центрах тощо, а також відповідач вказав, що він фактично приймає основну участь у фінансовому утриманні дитини. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не наводить в позовній заяві, ані розміри своєї заробітної плати, ані розміру витрат на утримання дитини, та не надає жодних доказів на підтвердження самостійного утримання дитини.

Також посилався на те, що за словами позивача, нею нещодавно було придбано у власність автомобіль Mazda СХ5, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова (vin код) НОМЕР_4, ринкова вартість якої приблизно становить 16 000,00 дол. США).

Вказав, що він дійсно має стабільний дохід, але в рази менший ніж заначено позивачем в позовній заяві, розмір його посадового окладу складає 22 500,00 грн., а також у відповідача на його утриманні перебувають непрацездатні батьки - пенсіонери.

22.02.2019 позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання та харчування дитини за весь період з листопада 2018 року по 20.02.2019, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, необхідної для утримання дитини та забезпечення її життєвих необхідностей.

Зазначила, що у відзиві відповідач стверджує про оклад в розмірі 22 500,00 грн., що є недостовірною інформацією, а саме тому що, відповідачу регулярно сплачують премію та надбавку в розмірі 100% від окладу, а також позивачу відомо, що у відповідача є додатковий дохід в розмірі 12 000,00 грн. від здачі оренди власної квартири.

Крім того, вказала, що нею неодноразово пропонувалось укласти договір про сплату аліментів у розмірі 10 000 грн., однак, відповідач не погоджується на зазначене.

06.03.2019 від відповідача надійшли заперечення у справі, в яких останній наголошував на тому, позивач має у власності ј двокімнатної квартири. Крім того, вказав, що фінансове навантаження у позивача, якщо і є, то повязане виключно із надмірними власними потребами позивача.

Також відповідач не заперечував про можливість отримання ним премій і надбавок та вказав, що стягнення з нього аліментів у розмірі ј від усіх доходів більше ніж в сім разів перевищить прожитковий мінімум, встановлений для дитини відповідного віку, та призведе до збагачення позивача і витрачання нею аліментів на власні потреби, на що, на його думку, позивач фактично і сподівається, відмовляючись укласти договір на добровільне утримання дитини.

Відповідач наголошував на тому, що не відмовляється утримувати власну дитину та брати участь у її вихованні, та не заперечує проти сплати аліментів, однак вважає, що аліменти мають становити 1/6 частки від його доходів.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Встановлено та сторонами не заперечувалося сторонами, що вони проживали однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з серпня 2012 року по листопад 2018 року.

Також встановлено, що у сторін є малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві від 08.05.2013, актовий запис № 1289.

Встановлено, що дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у звязку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.

Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сімї.

Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.

Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене вище, враховуючи вимоги чинного законодавства та надані сторонами докази, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 13.12.2018 і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи наведене вище, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Що стосується позиції відповідача щодо того, що з нього слід стягувати аліменти у розмірі 1/6 частки від доходів на утримання малолітньої дитини, оскільки він має на утриманні батьків-пенсіонерів, судом до уваги не приймається з огляду на те, що обовязок утримувати і батьків, і дітей, є окремим і не може взаємоповязуватися.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 84, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.12.2018, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. А. Усатова