Справа № 461/605/18 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/205/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника -

ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 27 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

29.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) «Українська залізниця» від 09.01.2018 року №4 та від 25.01.2018 року №14 про його звільнення з посади директора регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», поновити на займаній посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що оспорюваними наказами його звільнено із займаної посади директора регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», на яку він був призначений наказом ПАТ «Українська залізниця» від 26.04.2017 року з укладенням з ним 08.06.2017 року трудового договору, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків в частині забезпечення керівництва та управління діяльністю регіональної філії, ефективного та цільового розпорядження і користування майном, відповідно до результатів проведеної перевірки господарської діяльності регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», оформленої Зведеним актом від 03.11.2017 року.

Позивач вважає своє звільнення із займаної посади незаконним, оскільки відсутня правова підстава для звільнення його за п.1 ст.41 КЗпП України, а також, що відповідачем порушено порядок, встановлений законом для застосування до нього вказаного виду дисциплінарного стягнення.

Звертає увагу на відсутність в оспорюваному наказі чіткого формулювання допущеного ним порушення трудових обов'язків, а також на відсутність в акті перевірки, який став підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення, висновку про вчинення ним на займаній посаді керівника регіональної філії «Львівська залізниця» одноразового грубого порушення трудових обов'язків.

Крім того, зазначає, що перевірка проводилась за період з 01.06.2014 року по 01.09.2017 року, з якого лише три місяці стосується його (позивача) діяльності на займаній посаді, а висновки цієї перевірки вказують на загальні недоліки та виявлені порушення в роботі ввіреної йому регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця», в тому числі, які були допущені не з його вини та внаслідок неналежного здійснення своїх повноважень самим правлінням ПАТ «Українська залізниця».

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази ПАТ «Українська залізниця» №4 від 09.01.2018 року та №14 від 25.01.2018 року.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 25.01.2018 року.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.01.2018 року по 27.04.2018 року в розмірі 162478 грн. 89 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 3739 грн. 19 коп.

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року допущено негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ «Українська залізниця» з підстав неповного з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд повинен був розглянути справу в порядку загального, а не спрощеного, позовного провадження, оскільки справа має особливе значення для відповідача і становить значний суспільний інтерес.

Крім того, зазначає, що суд завершив розгляд справи у відсутності представника відповідача, безпідставно відхиливши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку в судове засідання представника, який брав у ній участь, чим порушив права відповідача на правову допомогу, позбавив права на участь в розгляді справи та права змагальності сторін щодо доведення обставин, які мають значення для справи.

Апелянт вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки в позовній заяві немає вимоги про скасування наказу №4, а міститься вимога про скасування наказу №7.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про вручення позивачеві недійсних наказів про звільнення, оскільки накладення печаток у системі електронного документообігу не передбачено.

Неправильним й таким, що не відповідає обставинам справи та доказам, поданим стороною відповідача на їх підтвердження, апелянт вважає й висновок суду про те, що рішення про звільнення позивача з роботи в порушення вимог Статуту було прийнято не правлінням, як колегіальним органом, а головою правління, оскільки суд не дав належної правової оцінки витягу з протоколу №Ц-57/89 від 21.09.2017 року, з якого вбачається, що повноваження щодо накладення дисциплінарних стягнень на керівників філій були делеговані на вирішення голови правління спільно з членом правління.

Крім того, вважає, що наказ №4 від 09.01.2018 року про звільнення позивача з роботи містить посилання на конкретне одноразове грубе порушення трудових обов'язків, що обґрунтовано послужило підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Звертає увагу, що судом не надано належної правової оцінки доповідній записці директора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю від 03.01.2018 року, в якій викладено всі порушення фінансової та платіжної дисципліни.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Львівської області від 05.06.2018 року для розгляду цивільної справи №461/605/18 (провадження №22-ц/783/1767/18) визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача Приколоти Т.І., суддів: Павлишина О.Ф., Мікуш Ю.Р.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

16.10.2018 року цивільна справа №461/605/18 одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 16.10.2018 року, для розгляду цивільної справи №461/605/18 (провадження №22-ц/811/205/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

22.11.2018 року стороною відповідача заявлено відвід суддям Бойко С.М., Копняк С.М., Ніткевичу А.В., який ухвалою колегії суддів від 22.11.2018 року був визнаний необґрунтованим, а ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 26.11.2018 року, визначеного в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України, у задоволенні заявленого відводу суддям було відмовлено.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на момент звільнення позивач ОСОБА_2 обіймав посаду директора регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», на яку його було призначено наказом ПАТ «Українська залізниця» №1066/ос від 26.04.2017 року із звільненням від виконання обов'язків начальника виробничого структурного підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» (а.с.11 т.1).

Відповідно до рішення правління ПАТ «Українська залізниця» від 24.04.2017 року, оформленого протоколом №Ц-57/31, 08.06.2017 року з позивачем було укладено строковий трудовий договір на період роботи з 27.04.2017 року по 24.04.2020 року включно (а.с.12-22 т.1).

Наказом ПАТ «Українська залізниця» від 09.01.2018 року №04 (а.с.24 т.1) позивача ОСОБА_2 звільнено із займаної посади директора регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, передбачених пунктом 5.5 Положення про регіональну філію «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», затвердженого наказом ПАТ «Українська залізниця» від 04.05.2017 року №292, пунктами 1.3, 2.1 та 5.1 трудового договору від 08.06.2017 року №118 в частині забезпечення керівництва та управління діяльністю регіональної філії, ефективного та цільового розпорядження і користування майном, зважаючи на встановлені Зведеним актом «Про проведення перевірки господарської діяльності регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 03.11.2017 року №125/ЦКРУв-39/40081195 обставини та порушення.

Перевірка господарської діяльності регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» була проведена за період з 01.06.2014 року по 01.09.2017 року відповідно до наказу ПАТ «Українська залізниця» від 13.09.2017 року №576 «Про проведення перевірки», із змінами, внесеними наказами від 03.10.2017 року №618 та від 19.10.2017 року №651 (а.с.14-15 т.2., 126-127 т.4).

Вказана перевірка проводилась у період з 20.09.2017 року по 03.11.2017 року працівниками Департаменту аудиту та контролю ПАТ «Українська залізниця», за наслідками якої 03.11.2017 року було складено Зведений акт (а.с.102 т.1 - 250 т.2).

Під час проведення перевірки на адресу позивача направлялась вимога від 04.10.2017 року про надання пояснень щодо погіршення та невиконання основних показників експлуатаційної роботи регіональної філії «Львівська залізниця» у серпні-вересні 2017 року, зокрема обігу вагону, використання локомотивів та збільшення невидач локомотивів під поїзда, затримок поїздів, а також невиконання плану поточних ремонтів локомотивів, у відповідь на яку 05.10.2017 року позивач дав особисті письмові пояснення (а.с.88-94 т.1), однак, довідка від 03.11.2017 року перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», яка 09.11.2017 року надсилалась на адресу позивача для ознайомлення та підписання, станом на 09-00 год. 16.11.2017 року підписана не була, про що 16.11.2017 року заступником начальника управління аудиту та контролю РФ «Одеська залізниця» Департаменту аудиту та контролю ПАТ «Укрзалізниця» Ліпіним А.С. та старшим ревізором відділу з контролю за фінансово-господарською діяльністю управління внутрішнього аудиту та контролю РФ «Одеська залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та контролю ПАТ «Укрзалізниця» Федореєвим А.В. складено відповідний акт (а.с.134 т.4).

На підставі Зведеного акту «Про проведення перевірки господарської діяльності регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 03.11.2017 року директором Департаменту аудиту та контролю ПАТ «Українська залізниця» було підготовлено доповідну на ім'я виконувача обов'язків голови правління ПАТ «Українська залізниця» Кравцова Є.П. (а.с.59-64 т.1), в якій вказувалось на встановлення за наслідками перевірки низки порушень фінансової та платіжної дисципліни, втрат і неефективного використання коштів та майна, неналежного ведення бухгалтерського обліку та викривлення даних фінансової звітності.

В своїх письмових поясненнях, наданих на вимогу апеляційного суду, відповідач пояснив, що доповідною директора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю ПАТ «Українська залізниця» від 03.01.2018 року керівництву ПАТ «Українська залізниця» було доведено до відома про результати перевірки та виявлені під час проведення перевірки порушення.

Саме на підставі цієї доповідної було винесено наказ №04 від 09.01.2018 року про звільнення позивача з роботи за п.1 ст.41 КЗпП України, про що зазначено у самому наказі.

Наказом ПАТ «Українська залізниця» №14 від 25.01.2018 року внесено зміни до наказу №04 від 09.01.2018 року про звільнення позивача з роботи в частині дати такого звільнення - з 25.01.2018 року (а.с.28 т.1), у зв'язку із перебуванням позивача на день звільнення на листку тимчасової непрацездатності (а.с.95 т.1).

В матеріалах справи є акти відповідальних працівників ПАТ «Українська залізниця» про ненадання позивачем письмових пояснень на вимогу керівництва від 02.01.2018 року та повторну вимогу від 09.01.2018 року (а.с.137, 145 т.4), однак, в період з 02 січня по 09 січня та з 10 січня по 24 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 перебував на листку тимчасової непрацездатності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у п.27 роз'яснив, що вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Верховний Суд України у своїй судовій практиці вказував на те, що якщо порушення носить тривалий, а не разовий характер, зокрема, неналежне керівництво роботою ввіреного підрозділу, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників тощо, це не дає підстав для звільнення керівника за пунктом 1 статті 41 КЗпП України.

Для такого випадку наказ про звільнення повинен містити чітко сформульоване одноразове грубе порушення конкретних трудових обов'язків, яке стало підставою для звільнення керівника.

Крім того, звільнення за пунктом 1 ст.41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для застосування таких стягнень.

Зокрема, частиною першою статті 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ч.1 ст.147-1 КЗпП).

Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі статею 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що в оспорюваному наказі №04 від 09.01.2018 року про звільнення позивача з посади керівника регіональної філії «Львівська залізниця»ПАТ «Українська залізниця» не зазначено конкретного грубого порушення позивачем своїх трудових обов'язків, вчиненого одноразово, а містяться лише посилання на порушення ним загальних положень трудового договору в частині забезпечення керівництва та управління діяльністю регіональної філії, ефективного та цільового розпорядження і користування майном, виявлених за наслідками перевірки, яка проводилась за тривалий період часу і стосувалась не лише роботи позивача як керівника регіональної філії «Львівська залізниця», а й, в переважній більшості, роботи попереднього керівництва цієї Філії, - колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність звільнення позивача із займаної посади директора регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»за пунктом 1 статті 41 КЗпП України та поновлення його на цій посаді з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За наявності вказаного порушення, допущеного відповідачем при звільненні позивача з роботи, інші доводи сторони відповідача, зокрема про дотримання порядку при застосуванні до позивача вказаного виду дисциплінарного стягнення, не мають вирішального значення по суті спору, оскільки встановлено, що відсутня сама правова підстава для звільнення позивача із займаної посади за пунктом 1 ст.41 КЗпП України оспорюваним наказом відповідача №04 від 09.01.2018 року.

Безпідставними є також доводи апелянта про допущення судом першої інстанції процесуальних порушень, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, оскільки відповідач в особі представників брав участь в судових засіданнях у суді першої інстанції, давав пояснення та подавав докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої заперечення на позов.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали в обґрунтування своїх вимог та заперечень, застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню, не допустив порушень норм процесуального закону, які б призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 27 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 лютого 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.