Справа № 309/1308/18
Провадження № 2/309/405/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Сідей Я.Я.

з участю секретаря судового засідання Орос Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 , Хустської міської ради, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

про скасування рішення сесії Хустської міської ради та визнання недійсною державної реєстрації права власності на земельну ділянку, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . Власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Маючи намір приватизувати земельну ділянку, призначену для обслуговування квартири (частини будинку) у 2017 р. позивач звернулася до геодезичної організації для замовлення технічної документації. Однак, згідно листа ТОВ «Хуст-Земля Карпат» від 29.08.2017 р. за №140 повідомлено, що розробка технічної документації на земельну ділянку неможлива у зв`язку з наявністю розбіжностей між фактичним місцем розташування земельної ділянки та її розмірів за даними Державного земельного кадастру, в який внесена земельна ділянка суміжного землекористувача з кадастровим № НОМЕР_1 . Зі схеми земельної ділянки суміжного землекористувача, з якої вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_2 частково накладається на квартиру та земельну ділянку АДРЕСА_3 сусідки ОСОБА_5 . За результатами перевірки управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області виявлено, що Хустською міською радою передано земельну ОСОБА_2 у власність з порушенням вимог ст.42 ЗК України та частина земельної ділянки накладається на частину житлового будинку, що належить позивачу. 14.11.2007 р. відповідачу ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,0210 га за адресою АДРЕСА_4 для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель. Державний акт виданий на підставі рішення 7-ї сесії 5 скликання Хустської міської ради №340 від 16.06.2007 р., яким передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0210 га в АДРЕСА_4 для обслуговування жилого будинку та господарських будівель (присадибна ділянка). На земельну ділянку площею 0,0079 га встановлено обмеження в частині заборони на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту та зовнішнього виду нерухомого майна (двір спільного користування). Позивач вважає вказані документи незаконними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Так, будинок АДРЕСА_5 належить співвласникам ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та позивачу. Подаючи документи для приватизації землі, відповідач вказав неправдиві відомості щодо своєї квартири, а саме те, що це є житловим будинком. Відповідно до ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю, споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ст.120 ЗК України). Однак, відповідач приватизував всю земельну ділянку, призначену для обслуговування буд. АДРЕСА_5 , виключивши з неї тільки земельну ділянку під квартирою АДРЕСА_6 . Такими діями відповідача обмежено право позивача на вільний доступ до свого помешкання, влаштувати двір, прокладати комунікації до своєї квартири без дозволу сусідів.

В ході проведеної перевірки управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області стало відомо, що на частину земельної ділянки площею 79 кв.м. накладено та зареєстровано сервітут згідно договору про сервітутне землекористування від 17.10.2007 р., підписаного власницею квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 . Однак, станом на 2007 р. ОСОБА_6 не була власницею квартири. Також рішенням Хустської міської ради від 16.06.2007 р. №340 встановлено обмеження в частині заборони на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту та зовнішнього виду нерухомого майна (двір спільного користування), а договором встановлено обмеження для проходу та проїзду на велосипеді, транспортному засобі по наявному шляху, прокладання та експлуатації ліній електропередач, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій, право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Згідно інформації з Державного земельного кадастру зареєстровано вид обмеження право проходу та проїзду на велосипеді, чим взагалі обмежено права позивачки. Вважає, що рішення Хустської міської ради та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку видані з порушенням вимог ст.ст. 42, 89 ЗК України. Просить суд визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 16.06.2007 р. №340 в частині передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,0210 га в АДРЕСА_4 , призначеної для обслуговування жилого будинку та господарських будівель та встановлення обмеження на частину земельної ділянки; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 14.11.2007 р., виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_4 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Представником позивача згідно довіреності ОСОБА_7 подано суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без їхньої з позивачем участі. В порядку ст. 49 ЦПК України подала заяву про зміну позовних вимог, в якій просить суд визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 16.06.2007 р. №340 в частині передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,0210 га в АДРЕСА_4 , призначеної для обслуговування жилого будинку та господарських будівель та встановлення обмеження на частину земельної ділянки; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,021 га, кадастровий № НОМЕР_2 , розташованої за адресою АДРЕСА_4 (номер запису про право в державному реєстрі прав 1181035). Посилається на те, що рішенням Хустського районного суду від 11.06.2010 р. визнано незаконність набуття ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,021 га , розташованої в АДРЕСА_4 та визнано незаконним виданий відповідачу державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на вказану вище земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_2 право власності за ОСОБА_2 було зареєстровано 05.06.2013 р.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник відповідача Хустської міської ради в судове засідання не з`явилися. Від ОСОБА_2 в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності. Від представника міської ради Гуменюк Н.О., діючої на підставі довіреності, наявний лист, в якому вона просить розгляд справи провести без участі уповноваженого представника за наявними матеріалами справи. Змінені позовні вимоги визнають, вважають їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Причини неявки ОСОБА_3 суду не відомі, про дату судового засідання повідомлялася належним чином.

На минулих судових засіданнях відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Пояснив, що строк звернення до суду з даним позовом позивачка ОСОБА_1 пропустила. Також, рішенням Хустського районного суду від 11.06.2010 р. рішення 7 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 16.06.2007 р. №340 в частині передачі безкоштовно у його власність земельної ділянки загальною площею 0,0210 га в АДРЕСА_4 скасовано та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 14.11.2007 р. Просив у позові відмовити.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними матеріалами справи. На минулих судових засіданнях ОСОБА_4 позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що змінений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 відповідно до договорів купівлі-продажу квартири, укладених 03.12.2010 року та 07.12.2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Хустського РНО Чіжмарь С.І. 03.12.2010 р. та 07.12.2010 р. за реєстровими №№8998,9091 відповідно.

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 являються власниками квартири АДРЕСА_2 .

На підставі рішення 7 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 16.06.2007 року за №340 ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,0210 га в АДРЕСА_4 , призначену для обслуговування жилого будинку та господарських будівель (присадибної ділянки). На земельну ділянку площею 0,0079 га, розміщену в АДРЕСА_4 встановлено обмеження в частині заборони на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту та зовнішнього виду нерухомого майна (двір спільного користування) /а.с.7/.

14.11.2007 року відповідачу ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_5 00491, кадастровий номер НОМЕР_2 . Право власності за реєстровано 05.06.2013 року /а.с.8,10/.

Між власником земельної ділянки ОСОБА_2 та землекористувачем ОСОБА_6 , проживаючої в АДРЕСА_7 17.10.2007 року було укладено договір про сервітутне користування, який встановив сервітутне землекористування (обмежене платне користування) земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_4 , площею 79,00 кв.м.: для проходу та проїзду на велосипеді, транспортному засобі по наявному шляху, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших ліній комунікацій, право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель, споруд, інші земельні сервітути /а.с. 9/.

З метою розробки технічної документації позивачка звернулася до землевпорядної організації ТОВ «Хуст-Земля Карпат», однак провести таку розробку виявилося неможливим у зв`язку з наявністю розбіжностей між фактичним місцем розташування земельної ділянки та її розмірів за даними з Державного земельного кадастру, в який внесена земельна ділянка суміжного землекористувача з кадастровим № НОМЕР_2 . Передача у власність Хустською міською радою земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 була проведена з порушенням вимог ст. 42 Земельного кодексу України, так як більша частина даної земельної ділянки на той час фактично була двором загального користування багатоквартирного будинку, який може бути лише у спільній сумісній власності власників будинку. Також земельна ділянка відповідача накладається на частину житлового будинку, що належить ОСОБА_1 /а.с. 14-18/.

У порядку ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності можуть перебувати земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Статтею 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

В процесі розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 було подано клопотання про відмову в позові у зв`язку із закінченням строку позовної давності. Посилається на те, що11.06.2010 р. Хустським районним судом розглядалася справа №2-948/2010 за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (попередніх власників кв. АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , Хустської міської ради про скасування рішення Хустської міської ради та визнання недійсним державного акту на землю. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18.11.2010 р. рішення Хустського районного суду від 11.06.2010 р. в частині вирішення питання про скасування рішення 7 сесії 5 скликання Хустської міської ради №340 від 16.06.2007 р. про надання ОСОБА_2 земельної ділянки скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито. Однак, позивачем ОСОБА_1 повторно заявлено одну і ту ж вимогу до ОСОБА_2 , по якій рішення уже прийнято. З часу придбання квартири у 2010 р. позивачці було відомо про рішення Хустської міської ради про виділення йому земельної ділянки для обслуговування будинку та господарських споруд, проведення реєстрації права власності. Однак, знаючи про наявність такого рішення позивач до 2018 р. не зверталася до суду з позовної заявою про захист своїх порушених прав. До позовної заяви позивачем не подавалося обґрунтованого клопотання про поновлення строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ст. 267 ЦК України).

Однак, твердження відповідача ОСОБА_2 , викладені у клопотанні, жодним чином не підтверджені та ґрунтуються лише на рішенні Хустського районного суду від 11.06.2010 року та ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 18.11.2010 року у справі за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_2 , Хустської міської ради про скасування рішення міськради та визнання недійсним державного акту на землю. Як вбачається з даних судових рішень позивачка ОСОБА_1 не була стороною у справі, а, отже, могла не знати про наявність такої справи і винесених рішеннях. З даним позовом позивачка звернулася у 2018 році, після того як у 2017 році їй стало відомо про існування рішення Хустської міської ради №340 від 16.06.2007 р., а тому клопотання відповідача ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.357 ЦК країни частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст. 364 ЦК України).

У частині 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.03.2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_8 та земельну ділянку площею 0,021 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Хустського РНО Гелеван С.І. 21.03.2019 р. за реєстровими №№1284,1285 /а.с.126, 127/.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним рішення 7 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 16.06.2007 №340 року про передачу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 у приватну власність ОСОБА_2 для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, та державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81, 82, 247, 211, 223, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 267, 317, 319, 321, 328, 357, 364, 393 ЦК України, ст.ст. 125, 152 ЗК України, ст. 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

У Х В А Л И В:

Змінений позов задоволити.

Рішення VII сесії V скликання Хустської міської ради від 16.06.2007 року №340 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 0210 га за адресою АДРЕСА_4 , для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, та встановлення обмеження на частину земельної ділянки визнати незаконним.

Визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,021 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , номер запису в державному реєстрі прав 1181035.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Хустського

районного суду: Сідей Я.Я.