Справа № 462/986/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 травня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.,

за участю: секретаря судових засідань Рущак Т.О.

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він ОСОБА_4, його мати ОСОБА_6 та його сестра ОСОБА_7 є співвласниками частини вказаного будинку. Окрім них, в будинку з березня 2004 року зареєстрована відповідач ОСОБА_5 дочка його сестри (племінниця), яка проживала з ними лише пять років, а у 2009 році вона добровільно залишила житло та з того часу не проживає у спірному будинку. Всі витрати по оплаті комунальних послуг несуть співвласники. Перешкод у користуванні житлом відповідачці ніхто не чинив, про теперішнє місце її перебування їм невідомо, оскільки не підтримують звязків, Враховуючи, що відповідач тривалий час, без поважних причин не проживає в спірному будинку, місце її проживання невідоме, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.19).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, при цьому, доповнила, що відповідач без поважних причин відсутня у спірному будинку з 2009 року, речей її немає, перешкод у користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинив. Просить позов задовольнити.

Відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання повторно не зявилася, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подала.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому від ОСОБА_6 поступила заява, в якій позов підтримує, просить його задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності (а.с. 25), а ОСОБА_7 про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Судом встановлено, що будинк АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_4 - 1/12, третім особам: ОСОБА_10 4/12 та ОСОБА_7 1/12 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на квартиру, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, інформаційна довідка від 30.01.2019 р. (а.с.3, 4, 5, 6-7).

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки ЛКП «Сяйво» №301 від 28.01.2019 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб, а саме: позивач ОСОБА_11 (співвласник) син, ОСОБА_6 співвласник і відповідач ОСОБА_5 - внучка (а.с.8).

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не проживає за адресою місця реєстрації з 2009 року, що підтверджується актом ЛКП «Сяйво» від 28.01.2019 року (а.с.9).

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_8, дала показання суду, що є сусідкою позивача по справі, підтвердила той факт, що племінниця позивача - ОСОБА_5 вже десять років не проживає по АДРЕСА_1, однак чому залишила будинок їй не відомо. При цьому вказала, що перешкод у користуванні житлом їй ніхто не чинив.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що позивач його товариш, знає його з 1990 року, часто приходив до нього додому на АДРЕСА_1. Вже десять років за вказаною адресою не бачив племінниці позивача ОСОБА_5, вона там не проживає, проте її не виганяли та перешкод у користуванні будинком ніхто не чинив.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, враховуючи досліджені судом письмові докази, покази свідків та пояснення позивача суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_5 не проживає у спірному житлі з 2009 року та добровільно залишила таку.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 відсутня за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 і не проживає в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено поважності причини її відсутності чи наявність домовленості між нею і власниками житла щодо порядку користування будинком, а тому ОСОБА_5 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 280-283 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне заочне рішення суду складено 15 травня 2019 року.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М. Гедз