Справа № 346/6575/18
Провадження № 2/346/733/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря - Максим`юк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2009 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно до умов кредитного договору. 21.02.2015 року ОСОБА_3 помер. З метою пошуку спадкоємців боржника 15.10.2017 року банк звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори з листом-претензією кредитора, на який 13.12.2017 року надійшла відповідь. Посилаючись на норми ст. 1268 ЦК України вказує, що спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у строк з 21.02.2015 року по 21.08.2015 року. Позивач вважає, що відповідачі, будучи на час смерті зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та, не заявивши про відмову від спадщини, по факту прийняли її після смерті ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У зв`язку з цим 24.05.2018 року на адресу відповідачів було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, але жодних дій не було виконано. Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_3 утворилась заборгованість в сумі 5 407,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5 133,84 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 274,03 грн.

У зв`язку з цим просять стягнути солідарно з відповідачів вищезазначену заборгованість за даним кредитним договором в сумі 5 407,87 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання подали заяву про слухання справи у їх відсутність, вказали,що після смерті ОСОБА_3 вони спадщину не прийняли,з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Крім цього, вказали на той факт,що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки ОСОБА_3Д.ю помер 21.02.2015 року, відповідно позивач мав можливість подати заяву до суду до 21 лютого 2018 року, однак цього не зробив. Просять у позовних вимогах відмовити.

Розглянувши матеріали справи, письмове клопотання представника позивача, та письмову заяву відповідачів, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н від 02.09.2009 року, згідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно до умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно до положень ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії від 21.02.2015 року, актовий запис № 107, що ОСОБА_3 помер 21.02.2015 року.

Як передбачено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до вимог ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, що нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як в результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржників у зобов'язанні.

Таким чином, станом на дату смерті позичальника ОСОБА_3, 21.02.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 5 407,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5 133,84 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 274,03 грн.

Як встановлено судом, 15.10.2017 року банк звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори з листом-претензією кредитора, на який 22.12.2017 року надійшла відповідь від нотаріуса від 13.12.2017 року про те, що для надання інформації про спадкоємців чи заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 необхідно надати копію свідоцтва про смерть (а.с.25,26).

24.05.2018 року на адресу відповідачів банком було направлено листи-претензії з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.27,28).

У своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав про те, що ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

А як встановлено з вище зазначеного листа Коломийської міської державної нотаріальної контори № 975/01-16 від 13.12.2017 року, для надання інформації про спадкоємців чи заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 необхідно надати копію свідоцтва про смерть (а.с.26).

У поданій позовній заяві банк посилається на те, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 та разом з майном успадкувала і його кредитне зобов'язання.

Однак з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що за відповідачами не зареєстровано жодних об'єктів нерухомого майна, після смерті ОСОБА_3 в тому числі їм не належить і квартира, в якій вони були зареєстровані разом з сім'єю на час смерті , право власності на квартиру за адресою: м. Коломия, вул. Леонтовича, 18/64, Івано-Франківської області, за відповідачами не зареєстровано.

Як наголошено у вище зазначеному листі Вищого спеціалізованого суду України, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Виходячи з цього, відповідачі, хоч і були на час смерті ОСОБА_3 зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та не заявляли про відмову від спадщини, однак не прийняли її після смерті ОСОБА_3

Як передбачено ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Зважаючи на те, що відповідачі не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 то, відповідно, не зобов'язані особисто задовольняти вимоги кредитора.

Недотримання встановлених строків пред'явлення вимог до спадкоємців,які є присічними, позбавляє кредитора можливості реалізувати своє суб'єктивне право, такий правовий висновок зроблений в постанові ВСУ № 676/1958 /16-ц.

Так, порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1.01.2004, визначений гл.87 ЦК. Згідно з нормою ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у ст.1219 ЦК (стст.1218, 1231 цього кодексу). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені в чч.3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК. Так, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (гл.87 ЦК «Здійснення права на спадкування») та «оформлення спадщини» (гл.89 цього кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною 1 ст.1297 ЦК передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст.1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї норми. Саме на підставі норм стст.1281, 1282 ЦК кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно з ст.1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців,оскільки спадкодавець помер 21.02.2015 року, а позов надійшов до суду тільки 28.12.2018 року.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

З врахуванням відмови в задоволенні позову, згідно до ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762 грн. стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 1218, 1219, 1268, 1282 ЦК України, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,правової позиції ВСУ у справі № 676/1958 /16-ц, ст.ст. 247 ч.2,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 26 лютого 2019 року.

Суддя Веселов В. М.