Справа № 712/4726/19
Провадження № 2/712/1557/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

13 травня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

при секретарі Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області пре звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи вимоги тим, що 17.09.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 895/06-034-504 за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 14000 доларів США. З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного зобов`язання 17.09.2008 між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №ІД 1-895/06-034-504, якими передано банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Однак, позивач не може реалізувати майно, оскільки 11.03.2014 Соснівським відділом ДВС м. Черкаси ГТУЮ в рамках виконавчого провадження № 37728317 та № 37728409 винесено постану про арешт майна відповідача та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно. Накладений арешт порушує права позивача, як іпотекодержателя на першочергове задоволення права вимоги за рахунок предмету іпотеки, вважає що нерухоме майно має бути звільнене з-під арешту, тому звернулись з даним позовом до суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.04.2019 відкрито провадження у справі в спрощеному провадженні з участю сторін.

В судове засідання представник позивача адвокат Луньова А.Г. не з`явилася, скерувала до суду клопотання, яким просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не направили, про час, день розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, скерував заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 17.09.2008 укладено кредитний договір № 895/06-034-504 за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 14000 доларів США.

З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного зобов`язання 17.09.2008 між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №ІД 1-895/06-034-504, якими передано банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 загальною АДРЕСА_3 .

Право власності на майно 13.12.2018 зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2014 Соснівським відділом ДВС м. Черкаси ГТУЮ в рамках виконавчого провадження № 37728317 та № 37728409 винесено постану про арешт майна відповідача та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно.

Статтею 1 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом.

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки згідно якого Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Дане застереження відображено в п.4.5 Іпотечного договору.

Відповідно до ст. 572 Цивільного Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Законом України «Про іпотеку» (ст. 33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону - про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з ст. 20 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом або в позасудовому порядку згідно з цим Законом.

Відповідачі, укладаючи договір іпотеки з банком та передаючи квартиру в іпотеку, були обізнані з його умовами, в тому числі і щодо п. 2.4 згідно з яким у випадку невиконання позичальником положень Кредитних договорів від 17.09.2008, іпотекодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також видатки, по зверненню стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію.

Таким чином, наявність арешту на предмет іпотеки заважає АТ «Укрсоцбанк», реалізувати своє, визначене ст. 36 Закону України «Про іпотеку», право на вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 274,280-283 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд

В ИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про звільнення майна з під арешту задовольнити.

Звільнити з під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», а саме: квартиру НОМЕР_1 загальною АДРЕСА_4 49,7 кв. АДРЕСА_5 , жилою площею АДРЕСА_6 кв.м. АДРЕСА_7 , що накладений Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ постановами № 37728317 та 37728409 від 11.03.2014( номер записів про обтяження 4982884 від 14.03.2014 та 4997751 від 17.03.2014).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Апеляційного суд Черкаської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 17.05.2019.

Головуючий І.О. Мельник