Головуючий суду 1 інстанції - Пронька В.В.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 420/2580/15-ц
Провадження № 22-ц/810/474/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Вовчанської С.В.

учасники справи:

заявник Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

представники заявника Оверчук Ольга Миколаївна

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 08 травня 2019 року, постановлену у складі судді Проньки В.В. 08.05.2019 року в смт.Новопсков

у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заінтересована особа - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Новопсковського районного суду Луганської області з заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якому просило суд визнати причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа Новопсковського районного суду Луганської області по справі №420/2580/15-ц поважними та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08 травня 2019 року в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заінтересована особа - ОСОБА_2 , відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернулося до суду з апеляційною скаргою, вважає що ухвала суду, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та просило суд скасувати ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 08 травня 2019 року, поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа Новопсковськоо районного суду Луганської області від 29 грудня 2015 року по справі №420/2580/15-ц до виконання.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що судовим рішенням від 29 грудня 2015 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 666053,33 грн. В період ухвалення даного рішення в ПАТ «Дельта Банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Після вступу рішення суду в законну силу банк з об`єктивних причин не мав змоги відразу звернутися до суду для отримання виконавчого листа, у зв`язку тим, що у вказаний період часу було запроваджено процедуру тимчасової адміністрації та ліквідації, визначалась подальша система роботи банку. Окрім того, після ухвалення судового рішення по Луганському регіону з об`єктивних підстав був відсутній представник банку, який би знаходився безпосередньо в межах даного регіону та здійснював відповідний контроль за своєчасністю подачі заяв на отримання виконавчих листів. Тому скаржник не погоджується із твердженням суду першої інстанції, що дані обставини є неповажними.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції повністю відповідає.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.12.2015 Новопсковським районним судом Луганської області було ухвалено заочне рішення у даній справі, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 666053,33 грн. Вказане рішення набрало законної сили 01.03.2016 року.

Із заявою про видачу виконавчого листа представник банку звернувся тільки 05 лютого 2019 року. 07 лютого 2019 року Новопсковським районним судом Луганської області стягувачу було видано виконавчий лист за вказаним рішенням суду, який отримано особисто представником банку 18 лютого 2019 року. Як вбачається з копії виконавчого листа, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 01.03.2019 року, що складає три роки.

Доказів того, що виконавчий документ був пред`явлений до примусового виконання, стягувачем не надано.

Відмовляючи в поновленні строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено належними та допустимими доказами відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання було пропущено з поважним причин.

Посилаючись на положення ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 року у справі №3-399гс16, суд зазначив, що уповноважена особа Фонду з дня початку процедури введення тимчасової адміністрації/ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто, крім повноважень, визначених законом, уповноважена особа фонду здійснює повноваження керівництва банку, а тому наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів.

З урахуванням зазначеного, віднесення кредиторів до категорії неплатоспроможних, введення в них тимчасової адміністрації та початок процедури ліквідації, звільнення співробітників банку не можуть бути підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до суду банк звернувся у вересні 2015 року, а тимчасова адміністрація в банку була введена в березні 2015 року. Тож наведені представником банку чинники вже існували на момент звернення банку до суду та ухвалення рішення судом.

Не є поважною причиною в розумінні закону і отримання виконавчого листа за декілька днів до закінчення строку пред`явлення його для виконання, тривалість погодження сплати авансового внеску за подання до виконавчої служби заяви про відкриття виконавчого провадження з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, так як ці обставини свідчить про недоліки у внутрішній організації роботи банку, а не про об`єктивні, незалежні від сторони обставини, які перешкоджали своєчасному пред`явленню виконавчого документа до виконання і могли б бути підставою для поновлення строку.

Зазначені заявником причини суд вважає суб`єктивними та такими, що обумовлені відсутністю належної організації діяльності юридичної особи.

Будь-яких додаткових обставин, з яких можна було б зробити висновок про поважність причин пропуску звернення виконавчого листа до виконання, судом не встановлено.

Пасивна позиція банку протягом більш ніж трьох років, а саме не вжиття жодних заходів щодо виконання рішення суду, вказують на те, що останній безпідставно відмовився від реалізації своїх прав. Заявник, як стягувач, мав можливість звернути ухвалене судом рішення до виконання у визначені законом строки.

Свій висновок суд обґрунтував посиланням на норми процесуального та матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Крім того, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції врахована практика Європейського суду з прав людини щодо застосування судами при розгляді справ Конвенції та практики Суду як джерела права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо неповажності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, на які посилається заявник.

За своїм змістом доводи апеляційної скарги є аналогічними тим, які викладені в заяві про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Тож висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поновлення Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором, є об`єктивним, у зв`язку з відсутністю у заявника об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для отримання виконавчого листа та його пред`явлення до виконання, та останній не скористався правом у встановлені законом строки для пред`явлення виконавчого документа до виконання через недоліки у внутрішній роботі банку.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що безпідставне поновлення судами строків пред`явлення виконавчих листів є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд.

Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.

У рішеннях "Пономарьов проти України", "Щокін проти України", "Белле проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання та не може застосовуватись автоматично.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Підсумовуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції повністю відповідає вимогам законності та обґрунтованості, у зв`язку з чим відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 08 травня 2019 року у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заінтересована особа - ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 липня 2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова