ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 644/3002/18

провадження № 22-ц/818/303/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник: Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Пересічанська Я.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за поданням головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції Харківській області Пересічанської Я.В.про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, не зареєстровано ним на праві власності за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року (в складі судді Попової В.О.),

встановив:

У травні 2018 року Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної

Виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Пересічанська Я.В. звернулась до суду з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на майно

боржника, що не зареєстровано ним на праві власності.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні в Міжрайонному відділі ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11, виданого 17.07.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь Укрсиббанка заборгованості у розмірі 360 919,97 грн. 05.01.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом. Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д., зареєстрованому в реєстрі за № 7217 та в електронному реєстрі прав на нерухоме майно від 02.07.2008 р. (номер правочину 2994403), ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1. Просив суд вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яку не зареєстровано за останнім у встановленому Законом порядку.

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. від 05.01.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

З інформаційної довідки, сформованої на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, Р№ 4732, 09.11.2007 року, приватний нотаріус ХМНО Чуєва О.Д. Вказане нерухоме майно знаходиться під обтяженням на підставі іпотечного договору від 02.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д.

Відповідно до даних вказаної вище інформаційної довідки відсутній запис щодо належності на праві власності ОСОБА_2 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, на яке просили звернути стягнення державний виконавець, тобто ОСОБА_2 після укладення правочинів із купівлі-продажу та Іпотечного договору не зареєстрував у встановленому законом порядку Предмет іпотеки.

За даними з Реєстру прав власності на нерухоме майно власником цього майна є ОСОБА_4

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, АТ «УкрСиббанк» звернувся на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної

виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. та стягнути з держави на користь банку судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1762 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській областіперебуває виконавче провадження № 55467776 з примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11, виданого 17.07.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь «Укрсиббанка» заборгованості у розмірі 360 919,97 грн., за яким боржник є ОСОБА_2 05 січня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржником в добровільному порядку рішення суду не виконано.

Вказав, що договір купівлі-продажу квартири від 02.07.2008 року за яким ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 придбав право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстрованого нотаріусом в реєстрі правочинів 02.07.2008 року за № 2994403. Відповідно до статті 334 ЦК України з моменту реєстрації нотаріального правочину в реєстрі правочинів ОСОБА_2 набув право власності на квартиру.

Зазначив, що встановлення факту перебування предмета іпотеки у власності ОСОБА_2 відображено у рішенні Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2012 року по справі № 2027/5933/2011, за яким було відмовлено ОСОБА_4 у визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 02.07.2008 року.

В судове засідання ОСОБА_2 неодноразово не з'являвся, повістки на його адресу повертались без вручення, про час та місце розгляду справи повідомлений телефонограмою.

Враховуючи вищенаведене та те, що справа тривалий час знаходиться в провадження суду, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності ОСОБА_2.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що виконавець помилково ототожнив правові ознаки нерухомого майна, належного боржнику: «право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку» та «зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстровано в установленому законом порядку та відсутній запис щодо його належності боржнику». Тобто, в даному випадку нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4, що виключає таке майно з кола об'єктів, належних до предмету процесуальної дії державного виконавця в межах вирішення питання про виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. 02.07.2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 7217, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Цього ж дня - 02.07.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» - Іпотекодержатель, та ОСОБА_2 - Іпотекодавець, було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. 02.07.2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 7218, відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № 0, таке майно - АДРЕСА_1 у м. Харкові (далі - Предмет іпотеки), що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. 02.07.2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 7217, яке є предметом іпотеки.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору ОСОБА_2 є власником Предмету іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова (справа № 2033/2-151/11) стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКІБ « Укрсиббанка» заборгованість у розмірі 360 919,97 грн.

17.07.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 360919,97 грн.

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. від 05.01.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

За даними інформаційної довідки, сформованої на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, Р№ 4732, 09.11.2007 року, приватний нотаріус ХМНО Чуєва О.Д. Вказане нерухоме майно знаходиться під обтяженням на підставі іпотечного договору від 02.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д.

Отже, відповідно до даних вказаної вище інформаційної довідки відсутній запис щодо належності на праві власності ОСОБА_2 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, на яке просить звернути стягнення державний виконавець, тобто ОСОБА_2 після укладення правочинів із купівлі-продажу та Іпотечного договору не зареєстрував у встановленому законом порядку Предмет іпотеки. За даними з Реєстру прав власності на нерухоме майно власником цього майна є ОСОБА_4.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон), відповідно до якої звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до частини 4 статті 50 Закону після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно

Згідно частини 1 статті 53 Закону виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Відповідно до частин 4 та 7 статті 51 Закону реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами статей 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Так, державний виконавець у своєму поданні порушує питання про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 яке не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за боржником ОСОБА_2

За змістом частини 10 статті 440 ЦПК України судом вирішується питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в даному випадку право власності на спірне приміщення у встановленому законом порядку зареєстровано за ОСОБА_4, тобто державний виконавець звертаючись до суду із відповідною заявою помилково ототожнив правові ознаки нерухомого майна, належного боржнику: «право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку» та «зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстровано в установленому законом порядку та відсутній запис щодо його належності боржнику».

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 набув право власності на спірне нерухоме майно шляхом укладення договору купівлі-продажу, який також досліджувався в ході розгляду справи, разом з тим, не зареєстрував у встановленому законом порядку, що позбавляє державного виконавця вчиняти дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме звернути стягнення на спірне нерухоме майно. Враховуючи, що судове рішення боржником не виконане, а державний виконавець, у свою чергу, зобов'язаний вживати всіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, наявні підстави для задоволення заяви останнього.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи зі змісту пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, невірно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви державного виконавця.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762 грн.00 коп..

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року- скасувати та ухвалити нове рішення, яким подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. про видачу вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, не зареєстровано ним на праві власності - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (НОМЕР_1, виданий Лозівським МРВ УМВС України у Харківській області 12 лютого 1997 року, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), але не зареєстрована в установленому законом порядку для примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11 від 17.07.2012 року виданого Фрунзенським районним судом м.Харкова.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (НОМЕР_1, виданий Лозівським МРВ УМВС України у Харківській області 12 лютого 1997 року, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), на користь ПАТ «Укрсиббанк» (код 09807750), м. Київ, вул. Андріївська, б.2/12, витрати по оплаті судового збору у сумі 1762 грн.00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко