Справа №203/3434/18
Провадження №2/0203/246/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-позивача ОСОБА_1 ;

-представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування упущеної вигоди,

у с т а н о в и в:

1. 27 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування упущеної вигоди. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 30.06.2016 року між сторонами було укладено договір оренди, за яким позивач орендував частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Договір було укладено для організації у приміщенні перукарні. Після укладення договору позивач виконав ремонтні роботи, придбав та розмістив у приміщенні відповідне обладнання та інші речі, необхідні для роботи закладу. Загальна вартість придбаного майна склала 156 720,90 грн. 30.01.2017 року договір в односторонньому порядку було розірвано відповідачем. Спробі вивезти речі, що знаходилися у приміщенні, завадило те, що відповідач замінив замки. Згодом позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути йому майно, проте такі вимоги були останнім проігноровано. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом (з урахуванням уточнень) про витребування спірного майна з незаконного володіння відповідача, відшкодування відповідачем упущеної вигоди в сумі 142 648,31 грн., стягнення з відповідача усіх доходів, які він одержав або міг одержати від неправомірного володіння майном позивача в сумі 142 648,31 грн. (а.с.а.с. 2 18, 67, 68, 88 91).

2. У судовому засіданні позивач, його представник підтримали позов, пояснивши, що у червні 2016 року між сторонами було укладено договір оренди, за яким позивач орендував частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Договір було укладено для організації у приміщенні перукарні. Після укладення договору позивач виконав у приміщенні ремонтні роботи, придбав та розмістив у приміщенні відповідне обладнання та інші речі, необхідні для роботи закладу. 30.01.2017 року договір в односторонньому порядку було розірвано відповідачем. Спробі вивезти речі, що знаходилися у приміщенні, завадило те, що відповідач замінив замки. Згодом позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути йому майно, проте такі вимоги були останнім проігноровано. Факт фактичного знаходження спірного майна у приміщенні підтверджується доказами його придбання.

3. Представник відповідача у суді заперечував проти позову, пояснивши, що між сторонами дійсно було укладено договір, згідно з яким позивач певний час використовував приміщення в якості перукарні. Між тим, після розірвання договору оренди приміщення було звільнено позивачем від орендованого майна. Більш того, довід позивача щодо заміни замків є безпідставним, оскільки й тепер приміщення використовується в якості перукарні, отже доступ до нього є вільним.

4. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

5. Судом встановлено, що 30.06.2016 року між сторонами було укладено договір оренди №В-20/1-30-06 (далі договір), згідно з яким відповідач передав позивачеві у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення площею 33,0 м2, розташованого у будинку АДРЕСА_2 (а.с.а.с. 22 29).

6. Відповідно до пункту 1.2 договору об`єкт оренди передається за актом приймання-передачі для організації та здійснення у ньому комерційної діяльності.

7. Згідно з пунктом 4.8 договору орендодавець не несе відповідальності за зберігання матеріальних цінностей та/або будь-якого іншого майна орендаря, у зв`язку з чим орендар самостійно і за свій рахунок несе ризики, пов`язані із втратою, нестачею, пошкодженням майна.

8. Того ж дня сторонами було складено та підписано акт передачі приміщення до договору оренди від 30.06.2016 року №В-20/1-30-06 (а.с. 30).

9. 30 січня 2017 року договір було розірвано з ініціативи відповідача (а.с.а.с. 43 45).

10. За твердженням позивача в орендованому приміщенні знаходилося і знаходиться тепер його майно, а саме: холодильник, стерилізатор, три умивальники, бойлер, унітаз, рукомийник кутовий, комод, двері, дві полиці, дзеркало, шафки, стільниці, перукарські раковини зі змішувачами, бра, лампа, два перукарських крісла.

11. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

12. Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

13. У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

14. За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

15. Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

16. За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

17. Аналіз доказів, наданих позивачем, у контексті приведених вище норм, свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

18. Так, у контексті приведених вище норм, процесуальним завданням позивача при зверненні до суду й під час розгляду заявленого позову було доведення суду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не тільки факту придбання спірного майна, але й факту його фактичного знаходження в орендованому приміщенні як до розірвання договору, так і після цього.

19. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем належним чином було доведено лише факт придбання спірного майна та його доставки в орендоване приміщення, про що свідчать копії відповідних договір купівлі-продажу, видаткових накладних, актів прийому-передачі та товарних чеків (а.с.а.с. 50 66).

20. Жодних доказів, які б свідчили про фактичне знаходження спірного майна у приміщенні на час розірвання договору і тепер позивачем надано не було, як і не було спростовано доводи відповідача та показання свідка ОСОБА_4 , згідно з якими майно позивачем було відчужене та/або вивезене.

21. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявленого у справі позову.

22. Викладене є підставою для відмови у позові у частині похідних позовних вимог про відшкодування відповідачем упущеної вигоди в сумі 142 648,31 грн., стягнення з відповідача усіх доходів, які він одержав або міг одержати від неправомірного володіння майном позивача в сумі 142 648,31 грн.

23. Питання правомірності одностороннього розірвання відповідачем договору оренди позивачем у позові не поставлене, тому судом не аналізувалося.

24. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) у позові до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування упущеної вигоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 05 липня 2019 року.

Суддя М.О. Католікян