Провадження № 2/331/710/2019
Справа № 331/396/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Опанасенко Лілії Валеріївни ( місцезнаходження : АДРЕСА_2 . Запоріжжя, вул.. Гоголя, 149 корп. АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

29.01.2019 р. ОСОБА_1 в особі представника адвоката Опанасенко Л.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05 липня 2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нєлєпіною Н.О., реєстровий № 512.

У зазначеній квартирі окрім ОСОБА_1 зареєстрована донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично з 28.11.2014р. постійно мешкає в м. Калгарі Канада.

Відповідач участі в утриманні житла не приймає, не сплачує житлово-комунальні послуги, грошових коштів на сплату послуг не надає, а тому вона вимушена нести усі витрати самостійно.

В добровільному порядку ОСОБА_2 знятися з реєстраційного обліку не бажає, оскільки не мають можливості для цього приїздити в Україну, а тому ОСОБА_1 бажає зняти її з реєстраційного обліку на підставі рішення суду.

У зв`язку із знаходженням відповідача на реєстраційному обліку по зазначеній адресі, ОСОБА_1 не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на свій розсуд.

На підставі викладеного, просить суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_4 .

Представник позивача та позивач, кожен в окремості, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позов підтримують та на його задоволенні наполягають. (а.с. 28-29)

Відповідач засобами поштового звязку надала суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, яка належним чином посвідчена 22 квітня 2019 року консулом Генерального консульства України в Едмонтоні.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 12 березня 2019 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче судове засідання. (а.с. 21-22)

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги заяви позивача та її представника, відповідача, кожного в окремості, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05 липня 2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нєлєпіною Н.О., реєстровий № 512. (а.с. 8-9)

У зазначеній квартирі окрім ОСОБА_1 зареєстрована донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично з 28.11.2014р. постійно мешкає в м. Калгарі Канада. (а.с. 20)

Згідно акту, складеного головою правління ОСББ «Шкільна 14» Брюховець ОСОБА_3 .В., членами ОСББ «Шкільна 14» ОСОБА_4 ., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_2 починаючи з листопада 2014 року фактично в квартирі АДРЕСА_4 не мешкає, в квартирі відсутнє майно, особисті речі та документи ОСОБА_2 (а.с. 12)

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст.317,319 ЦК Україниособі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК Українивласник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно дост. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положеннястатті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей391,396 ЦК Українипозов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с. 2).

Враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність: стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору 384,20 грн., а також повернення управлінням Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_8 з державного бюджету 50 відсотків судового збору 384,20 грн.;

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, ч.3 ст. 200 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Опанасенко Лілії Валеріївни ( місцезнаходження : АДРЕСА_5 вул.. Гоголя, 149 корп.2) задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , (ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Управлінню Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , (ІПН: НОМЕР_2 ), 50 відсотків сплаченого за квитанцією № 55600 від 28 січня 2019 року судового збору, а саме: в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Повний текст рішення складено 14 травня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

14.05.2019