Справа № 466/5696/17 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/1305/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про захист прав споживача,-

в с т а н о в и л а:

в серпні 2017 року ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,звернулася в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», в якій просила прийняти рішення, яким визнати протиправними дії відповідача щодо проведення донарахування їй за абонентським рахунком НОМЕР_1 необлікованого об`єму природного газу в сумі 13 172, 41 грн., як донараховані кошти за втручання в роботу побутового газового лічильника, зобов`язати відповідача провести їй перерахунок розміру платежів за спожитий природний газ, шляхом виключення донарахованої суми за необлікований об`єм природного газу в сумі 13 172, 41 грн., а також стягнути з відповідача 1 120, 52 грн. як помилково сплачені кошти за встановлення або заміну лічильника та ремонтно-повірочні роботи.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Між нею, як споживачем та ПАТ "Львівгаз", як постачальником, укладений договір про надання послуг з газопостачання з абонентським рахунком № НОМЕР_1 . Згідно до умов даного договору, відповідач надає послуги по постачанню природнього або скрепленого газу, технічне обслуговування та ремонт внутрішніх будинкових систем газопостачання та дворових газопроводів. Облік спожитого газу фіксується з допомогою лічильника із заводським номером N 2024515. Періодичність повірки лічильника - 8 років. 11.11.2016 року працівниками відповідача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був складений акт про порушення б/н, в якому, на думку цих працівників, було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме, ознаки зняття мастичних пломб, порушення конструкції лічильника. Показання лічильника Матрікс-G6 N 024515 (ЗВТ) на дату складання акту становлять 32 706 куб.м. Також, 11.11.2016 року працівниками відповідача був складений протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу. З актом позивач була не згідна. 15.11.2016 року комісією за участю працівників ПАТ "Львівгаз" складено акт експертизи Лічильника газу №2896, яким встановлено, що при результатах зовнішнього огляду лічильника газу, цілість заводської пломби та повірочного тавра порушена, відсутня нижня частина. Цілісність відлікового механізму: потертості на барабані, механічні пошкодження: збиті шліци гвинтів кріплення рамки л/м. Висновок комісії: виявлено втручання в роботу ПЛГ». З висновками комісії позивач була категорично не згідна. Від підпису акту відмовилась. 24.05.2017 року вона отримала попередження про припинення газопостачання в якому було зазначено, що станом на 01.05.2017 року по її адресі є заборгованість в сумі 14 175, 12 грн. за втручання в газовий лічильник згідно акту експертизи і що згідно п. 19 "Правил надання населенню послуг : газопостачання", що затверджені Постановою КМУ від 09.12.1999 р. № 2246 їй необхідно терміново погасити заборгованість протягом 10 днів з дати отримання даного повідомлення. 27.07.2017 року позивач отримала копію витягу з протоколу № 7/15-Н засідання комісії від 13.07.2017 p., рахунок на оплату № 0000144 від 24.07.2017 р., щодо оплати за необлікований об`єм газу за період з 01.06.2016 р. по 11.11.2016 р. в обсязі 1 849.77 куб.м на суму 13 172, 41 грн. та повідомлення про припинення газопостачання.

Позивач зазначала, що жодного втручання в роботу лічильника газу не проводила, завжди допускала контролерів для зняття показів, і жодних зауважень чи застережень з приводу наявних механічних пошкоджень не було.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ПАТ «Львівгаз» щодо проведення донарахування абоненту ОСОБА_1 за абонентським рахунком необлікованого об`єму природного газу в сумі 13 172 грн. 41 коп., як дорахунок за втручання в роботу побутового газового лічильника.

Зобов`язано ПАТ «Львівгаз» провести перерахунок абоненту ОСОБА_1 за абонентським рахунком НОМЕР_1 розміру платежів за спожитий природний газ шляхом виключення донарахувань за необлікований об`єм природного газу в сумі 13 172 грн. 41 коп., як дорахунок за втручання в роботу побутового газового лічильника.

Стягнуто з ПАТ «Львівгаз» в користь держави 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2018 року у задоволенні вимоги про стягнення 1 120, 52 грн. помилково сплачених коштів відмовлено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 рокуоскаржив відповідач ПАТ по ГГ «Львівгаз».

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що було встановлено порушення п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРС, а саме: виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ та пошкодження пломби, внаслідок чого витрата природного газу лічильника обліковується некоректно, що підтверджується актом про порушення від 11.11.2016 року, ОСОБА_1 було надіслано рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в сумі 13172,41 грн. на підставі задоволеного на засіданні комісії акту про порушення та у відповідності із вимогами Кодексу ГРС.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з нормативного правових актів, які на момент виявлення правопорушення працівниками ПАТ «Львівгаз» та складання акту про порушення від 11.11.2016 року № 509 втратили чинність, а отже не можуть бути застосовані судом для надання висновку та ухвалення на їх основі правомірного рішення.

Враховуючи наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Позивач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 червня 2018 року провадження у справі було зупинено до залучення у справі правонаступників померлої ОСОБА_1 .

З метою з`ясування кола спадкоємців, Львівським апеляційним судом 20 листопада 2018 року скеровано на адресу ЛКП «Граніт» та в Першу Львівську державну нотаріальну контору запити про надання інформації.

Оскільки з часу смерті позивача ОСОБА_1 минуло більше шести місяців, відповідей ЛКП «Граніт» та Першої Львівської державної нотаріальної контори було недостатньо для встановлення кола спадкоємців померлої ОСОБА_1 , то з метою витребування необхідних документів, провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 року, згідно ухвали судового засідання постановленої Львівським апеляційним судом 26 грудня 2018 року було поновлено. Також 26 грудня 2018 року було вирішено питання про витребування в Другої Львівської державної нотаріальної контори інформацію про спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 08 січня 2018 року серія НОМЕР_2 .

На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2018 року від Другої Львівської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 112/2018 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 . Із даної справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 звернувся її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який і залучений Львівським апеляційним судом до участі в даній справі як правонаступник позивача.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також і шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2018 року сторонами не оскаржувалось тому його законність і обґрунтованість судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в акті експертизи лічильника газу від 15.11.2016 року № 896, акті від 11.11.2016 року про порушення б/н та протоколі щодо направлення ЗВТ та/або пломб на експертизу, виявлені грубі порушення при їх оформленні і такі містять суттєві розбіжності між собою, такі документи не можуть свідчити про порушення позивачкою Правил надання населенню послуг з газопостачання, за які відповідачем безпідставно нараховано збитки. Також в ході розгляду справи встановлено, що повірка газового лічильнику позивачки не проводилась. Крім того, із показів свідків, однозначно встановити, чи були пломби, чи були вони порушені та які саме пломби були відсутні чи порушені, не видається можливим, оскільки останні дають різні свідчення. Ухвалюючи рішення, суд, зокрема, керувався Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 року № 476), а також Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29 травня 2003 року № 475.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що позивач є власницею та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Між позивачем та ПАТ "Льв івгаз", як постачальником укладений договір про надання послуг з газопостачання (абонентський рахунок НОМЕР_1 ).

11 листопада 2016 року працівниками відповідача складено акт про порушення, в якому, було встановлено порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, а саме, ознаки зняття мастичних пломб, порушення конструкції лічильника. Цього ж дня був складений протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу.

15 листопада 2016 року було проведено експертизу, за результатами якої складено акт експертизи лічильника газу N 2896, яким встановлено, що при результатах зовнішнього огляду лічильника газу, цілість заводської пломби та повірочного тавра порушена, відсутня нижня частина, цілісність відлікового механізму: потертості на барабані, механічні пошкодження: збиті шліци гвинтів кріплення рамки л/м. Висновок комісії: виявлено втручання в роботу ПЛГ. Від підпису акта, позивачка відмовилась.

24 травня 2017 року позивачка отримала попередження про припинення газопостачання, в якому також було зазначено, що станом на 01 травня 2017 року за її адресою є заборгованість в сумі 14 175 грн. 12 коп., яку їй необхідно погасити протягом 10 днів з дати отримання даного повідомлення.

27 липня 2017 року позивач отримала копію витягу з протоколу № 7/15-Н засідання комісії від 13 липня 2017 pоку, рахунок на оплату № 0000144 від 24 липня 2017 року за необлікований об`єм газу за період з 01.06.2016 року по 11.11.2016 року в обсязі 1 849,77 куб.м на суму 13 172 грн. 41 коп. та повідомлення про припинення газопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Настання відповідальності за порушення законодавства, що регулює діяльність у нафтогазовій сфері передбачено положеннями ст. 51 Закону України «Про нафту і газ».

Спірні правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовано положеннями Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2494. Постанова набрала чинності 27 листопада 2015 року.

Цією постановою визнано такою, що втратила чинність постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 жовтня 2014 року № 184 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 8/26453, попередньою редакцією якої, а саме постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29 травня 2003 року № 475, помилково керувався суд, ухвалюючи оскаржуване рішення.

Суд, розглядаючи справу також помилково керувався і положеннями Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 року № 476), які також втратили на час виникнення спірних правовідносин свою силу, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року № 442.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 затверджено Правила постачання природного газу (далі Правила), дія яких поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС, аналогічно, як і дія Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 3 розділу І Правил постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Пунктом 22 розділу ІІІ Правил визначено обов`язки побутового споживача.

Встановивши факт порушення позивачем умов укладеного договору, положень Кодексу газорозподільних систем та Правил, а саме пошкодження пломб та неодноразове втручання в роботу ПЛГ, а також не доведення позивачем неправомірності дій відповідача щодо виявлення цього факту, його документування, а також не спростування висновків здійсненої експертизи, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ст. 376 ЦПК України (у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача.

А відтак, з правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 слід стягнути на в користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» судові витрати, а саме, 1760 грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч.5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 09 вересня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч. 1 п. 2 , 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про захист прав споживача шляхом визнання дій протиправними та зобов`язання про проведення перерахунку шляхом виключення незаконних донарахувань відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.