Справа № 487/5026/19
Провадження № 2/487/1967/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А.,розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на наступне майно:

-ј частку житлового будинку АДРЕСА_1 ;

-ј частку земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою с/рада Чорноморська, Очаківський район Миколаївська область, площа 0,1 га в межах території села АДРЕСА_2 ;

-земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою с/рада Чорноморська, Очаківський район Миколаївська АДРЕСА_3 , площа 0,5 га в межах території АДРЕСА_4 ;

-будинок житловий, за адресою АДРЕСА_5 .

Дослідивши матеріали позовної заяви , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо виконання зобов`язань за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідача борг в загальній сумі 5 000 000,00 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2008 року на праві приватної спільної часткової власності належить ј частка житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками вказаного будинку є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належить ј частка земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2008 року. Співвласниками вказаної земельної ділянки також є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_2 є власником:

-земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою с/рада Чорноморська, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 га в АДРЕСА_8 території села Чорноморка АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2007 року;

-земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою с/рада Чорноморська, Очаківський район Миколаївська область, площа 0,1 га в межах території села Чорноморка АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2007 року;

-житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 19.02.2007 року.

Позивач посилається на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами.

Нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт, не є предметом позову по даній справі, в якій вимоги заявлено про стягнення грошових коштів.

Під час виконання рішення про задоволення такого позову відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна, проте такі відомості відсутні.

Крім того, накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу на праві приватної спільної часткової власності потягне за собою порушення прав інших співвласників на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також з доданих позивачем до заяви про забезпечення позову доказів, що підтверджують право власності відповідача на майно, не можливо встановити співмірність позовних вимог вартості майна, яке підлягає арешту, адже ринкова вартість майна може бути значно більшою ціни позову.

На підставі викладеного, у забезпеченні позову слід відмовити.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

За такого, враховуючи, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, у суду відсутні підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 154, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 03.07.2019 р.

Суддя Т.А. Карташева