Номер провадження: 22-ц/813/3643/19
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк»

відповідач Кравченко ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2017 року, ухваленого у складі судді Калашнікової О.І.

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року, Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (на далі за текстом ПАТ «Ідея Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 27.04.2012 року між сторонами був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_2 отримав грошові кошти на придбання автомобіля «Infiniti FX».

В забезпечення кредитного договору між сторонами був укладений договір застави зазначеного транспортного засобу.

Однак відповідач не виконує умови кредитного договору, в зв`язку з чим позивач просив постановити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 910.14762 від 27.04.2012 року звернути стягнення на користь товариства на предмет застави автомобіль марки «Infiniti FX», 2007 року випуску, номер НОМЕР_1 НОМЕР_2 , оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , належного на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу та укладання ПАТ «Ідея Банк» від імені ОСОБА_2 договору відчуження . Також позивач просив суд надати ТОВ «Ідея Банк» право вчиняти від імені ОСОБА_2 усі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також ПАТ «Ідея Банк» вимагає вилучити у ОСОБА_2 (або інших осіб) зазначений автомобіль та передати в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до реалізації транспортного засобу. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2017 року позов ПАТ «Ідея Банк» задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається, на те, що позивачем при звернені до суду не було дотримано вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», за яким передбачена процедура позасудового способу звернення стягнення на предмет застави, також апелянт посилається на те, що судом не було прийнято до уваги, що він автомобіль не купував, та отримував кредит.

У відзиві на апеляційну скаргу, представником АТ ««Ідея Банк», зазначено, що при розгляді справи у суді першої інстанції належним чином були встановлені всі обставини, враховані доводи ОСОБА_2 , та рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не має.

У судове засідання, призначене на 15 травня 2019 року представник АТ «Ідея Банк», не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с. 248).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про відсутності причин для відкладення справи, та з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторони, яка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги АТ ««Ідея Банк», суд першої інстанції виходив із його доведеності, зокрема встановлення факту невиконання ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для звернення стягнення на предмет застави.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погоджується не вповній мірі, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27.04.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 910.14762, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 235468 грн, у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу «Infiniti FX», 2007 року випуску, номер НОМЕР_1 НОМЕР_2 (а.с. 11-12).

Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором встановлено до 27.04.2016 року (а.с. 12).

Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вищезазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов`язаних із купівлею авто .

Окрім того, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між Банком та ОСОБА_3 , яка діяла на підставі доручення від ОСОБА_2 було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу, який належав останньому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 14-15).

Вказаний договір застави, згідно пункту 2 розділу 6 діє до повного виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором (а.с. 14).

Згідно розрахунку загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Ідея Банк» становить 339134,12 грн. (а.с. 21).

Проте, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення у ОСОБА_2 суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Так, змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

У частині 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження, обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Частинами 1, 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави.

Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Отже, суд першої інстанції не врахував, що звернення стягнення на предмет застави пов`язується саме з реєстрацією у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження та сплив тридцятиденного строку для добровільного виконання боржником свого зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що Банк не дотримався вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», щодо виконання імперативного обов`язку до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави, що унеможливлює задоволення позову про звернення стягнення на заставне майно, а відтак і вилучення автомобіля.

Аналогічна позиція міститься в Постанові Великої палати Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 202/29241/13-ц.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивачем при звернені до суду не було дотримано вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», є доведеними.

Також колегія суддів звертає увагу, що інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не є суттєвими, всі ці доводи були розглянуті у суді першої інстанції та їм була надана правова оцінка, а тому, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в частині порушення норм процесуального та матеріального права, та не дотримання вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень».

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України також підлягають розподілу судові витрати, за таких підстав, колегія суддів вважає за необхідно стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання апеляційної та касаційної скарги у розмірі 5915 гривен 71 копійку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2017 року скасувати, ухваливши нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Ідея Банк» - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (МФО 336310, код ЄДРПОУ 193 90819, місцезнахознаходження 79008, м. Львів, вул. Валова, буд. 11) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 01.09.2009 року, місце реєстрації АДРЕСА_1 ) судові витрати за подання апеляційної та касаційної скарги в розмірі 5915 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 71копійку судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 травня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець