АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року

м. Чернівці

справа № 723/1239/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Буденецький завод мінеральних вод», МД Інвестгруп ЛТД

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденецький завод мінеральних вод» на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 травня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою.

Просили накласти арешт на корпоративні права, які складаються з 64,2375 процентів частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденецький завод мінеральних вод» (далі - ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод»).

Посилилася на те, що право на частку у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод», яке належало позивачам, набуто громадянином Румунії ОСОБА_3 та компанією МД Інвестгруп ЛТД внаслідок дій, що маю ознаки кримінального правопорушення. Компанія МД Інвестгруп ЛТД за власним бажанням може відчужити частку у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» на користь третіх осіб, у зв`язку з чим може виникнути ще один спір між позивачами та вказаними особами, що призведене до ускладнення виконання майбутнього судового рішення у даній справі.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права, що складають 64,2375 процентів частки у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» не порушить права третіх осіб, забезпечить виконання майбутнього рішення суду та ефективний захист порушених прав позивачів, відповідає предмету спору та є співмірним.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено МД Інвестгруп ЛТД («MD INVESTGROUP LTD») здійснювати відчуження частки у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» в розмірі 64,2375 процентів.

Суд виходив з того, що між сторонами існує реальний спір, предметом якого є, зокрема, визнання права власності на частку у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод».

Суд вважав, що не дивлячись на те, що у разі ухвалення рішення суду про задоволення позовних вимог воно не потребує примусового виконання, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист поновлення прав та інтересів позивачів, оскільки відчуження частки у статутному капіталі призведе до необхідності залучення до участі у справі інших осіб (набувачів) або звернення позивачів з новим позовом до суду.

На думку суду, обраний позивачам спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на корпоративні права в розмірі 64,2375 процентів частки у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» є неспівмірним ефективному захисту для досягнення необхідної мети, може вплинути на права МД Інвестгруп ЛТД щодо участі в управлінні товариством. Достатнім та обґрунтованим видом забезпечення позову буде заборона вчиняти певні дії.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» просить ухвалу суду першої інстанції про заборону МД Інвестгруп ЛТД («MD INVESTGROUP LTD») здійснювати відчуження частки у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» в розмірі 64,2375 процентів скасувати.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказував на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність заборони МД Інвестгруп ЛТД здійснювати відчуження частки у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» в розмірі 64,2375 процентів, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про наявність у спадкодавця ОСОБА_4 частки в статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод», яка б перевищувала 19,78 процентів та номінальна вартість якої становить більше 183 гривні 40 копійок.

Судом не враховано, що вартість частки на день смерті ОСОБА_4 в статутному капіталі товариства становила 183 гривні 40 копійок, а тому забезпечення позову ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 травня 2019 року блокує право юридичної особи по розпорядженню внесеним у статутний фонд майном, ставить під загрозу нормальне функціонування ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» та наміри інвестора про продовження процедури інвестування у виробництво для завершення наповнення статутного капіталу на суму 9 000000 гривень.

Заходи забезпечення позову не є пропорційними та порушують розумний баланс між приватним і публічним інтересом, враховуючи значення розгляду справи для кожної із сторін.

Можливе задоволення позову не потягне за собою включення позивачів до списку учасників товариства, оскільки одне лише визнання права на частку в статутному капіталі товариства в порядку спадкування, буде підтверджувати право позивачів на отримання частки в майні товариства, яка буде визначитись пропорційно до зробленого внеску померлого учасника до статутного капіталу суб`єкта господарювання.

Обмежуючи право МД Інвестгруп ЛТД на відчуження частки у статутному капіталі товариства, яке є похідним правом від права на управління товариством, суд безпідставно урівняв це право із правом на частку в майні товариства в межах внесеного вкладу до статутного капіталу товариства, що є неспіврозмірним з огляду на пропорційність вжиття заходів забезпечення позову з реальною шкодою, яку може завдати таке рішення.

Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на відсутність в заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали відзив на апеляційну скаргу.

Просять апеляційну скаргу ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» відхилити, а ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 травня 2019 року залишити без змін.

Посилають на те, що ухвала Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 травня 2019 року є законною, не порушує права третіх осіб, забезпечує виконання майбутнього судового рішення та ефективний захист порушених прав позивачів. Аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Вказували на те, що аргумент апелянта про обмеження права МД Інвестгруп ЛТД на відчуження корпоративних прав у вигляді частки у статутному капіталі товариства вартістю 5 781 375 гривень є припущенням і не відповідає фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції не обмежено право управління товариством, право отримання прибутків та дивідендів, право володіння та користування часткою у статутному капіталі товариства, а тому збитки відповідачів внаслідок забезпечення позову відсутні.

Ухвала про забезпечення позову стосується прав МД Інвестгруп ЛТД на відчуження неправомірно набутої частки у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод», а тому жодних прав та інтересів ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» не може бути порушено.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивачка просила:

- визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденецький завод мінеральних вод» (далі - ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод»), яке оформлено протоколом від 23 квітня 2018 року №01/2018 та статут ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод», який затверджений рішенням зборів загальних зборів учасників товариства, яке оформлене протоколом від 23 квітня 2018 року №01/2018 та зареєстрований 25 квітня 2018 року №7000992;

- скасувати реєстраційні дії щодо внесення змін до установчих документів юридичної особи ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод», які вчинені 4 серпня 2015 року, 2 вересня 2015 року, 19 жовтня 2015 року, 15 грудня 2015 року, 22 грудня 2015 року, 12 січня 2016 року, 20 травня 2016 року, 25 квітня 2018 року;

- визнати на ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом з урахуванням права на частку у спільному майні подружжя право власності на частку у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод», в розмірі 50,2346 процентів, номінальною вартістю 465,88 гривень;

- визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом право власності на частку у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод», в розмірі 14,0029 процентів, номінальною вартістю 129,86 гривень (а.с.2-23).

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 1 квітня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.1).

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 травня 2019 року залучено до участі у справі співвідповідача МД Інвестгруп ЛТД (MD INVESTGROUP LTD) (а.с.83-84).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит від 27 грудня 2019 року №24322807 вбачається, що єдиним учасником ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» є МД Інвестгруп ЛТД (MD INVESTGROUP LTD) (а.с.68-71)

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Згідно частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу про часткове забезпечення позову суд першої інстанції не врахував наступне.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не надав суду доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Саме лише посилання в заяві на можливість відчуження МД Інвестгруп ЛТД частки у статутному капіталі ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 10 квітня 2019 року у цивільній справі № 554/1893/17.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив визнати право власності на частку у статутному капіталі господарського товариства, визнати недійсними рішення зборів учасників та установчих документів, скасувати реєстраційні дії, а тому доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 15 травня 2019 року у цивільній справі № 658/2197/18.

Згідно частини 3 статті 80 ГК України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

З матеріалів справи вбачається, що весь статутний капітал ТзОВ «Буденецький завод мінеральних вод» належить МД Інвестгруп ЛТД та не поділений на частки. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку в статутному капіталі товариства в розмірі 64,2375 процентів є неможливим, оскільки така частка та її вартість не визначена установчими документами товариства.

Також суд першої інстанції постановляючи ухвалу про забезпечення позову не врахував, що відповідно до положень ст. ст. 13, 149, 150, 153 ЦПК України вирішуючи питання про забезпечення позову суд повинен керуватися принципом диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства в розмірі 64,2375 процентів, однак суд першої інстанції з власної ініціативи застосував вид забезпечення позову у вигляд заборони МД Інвестгруп ЛТД здійснювати відчуження такої частки.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вищевказаних норм ЦПК України суд не може самостійно обирати вид забезпечення позову, а вирішує заяву про забезпечення позову відповідно до виду, який обрав заявник.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову не дав оцінку доказам які є в матеріалах справи.

Суд першої інстанції відповідно до норм ЦПК України під час вирішення заяви позивача про забезпечення позову не вправі давати оцінку доказами, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позов.

Безпідставним є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову (частини перша, друга статті 154 ЦПК України).

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 30 травня 2019 року у цивільній справі №456/2438/17.

З огляду на вказане підстави для застосування зустрічного забезпечення позову, передбаченого статтею 154 ЦПК України, відсутні.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденецький завод мінеральних вод» задовольнити частково.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 травня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 15 липня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна