Провадження №2/760/5474/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 53 969, 30 гр. шкоди, завданої йому пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини останнього.

Посилається в позові на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 427914 від 04 грудня 2017 року відповідач о 18 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Гарматній, 9, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Almera», який належить йому на праві власності, що призвело до механічних пошкоджень обох автомобілів, а пасажир транспортного засобу «Nissan Almera» отримав тілесні ушкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 гр.

Він, будучи власником пошкодженого транспортного засобу, вирішив звернутися до страховика відповідача з метою відшкодування завданих йому збитків.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1782493 від 12 жовтня 2017 року цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім».

10 березня 2018 року ним була написана заява про виплату страхового відшкодування, проте кошти йому так і не були виплачені, оскільки 05 липня 2018 року ПрАТ «Київський страховий дім» було позбавлено членства в МТСБУ.

Вважає, що винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача, він має право вимагати від останнього стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до Звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_2 , розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, становить 52 769, 30 гр.

Крім того, відшкодуванню підлягають витрати на оплату послуг з автотоварознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією № 639-ф/18 від 17 грудня 2018 року на суму 1 200, 00 гр.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 27 травня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не надав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі/право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо/володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 04 грудня 2017 року о 18 год. 10 хв. по вул. Гарматній, 9 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій зіткнулися автомобілі«Mitsubishi Lancer», н.з. НОМЕР_1 , та «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року винним у дорожньо-транспортній пригоді був визнаний відповідач.

/ а.с. 6 /

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до Звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_2 , розмір завданої позивачу шкоди пошкодженням транспортного засобу становить 52 769, 30 гр.

/ а.с. 17 - 25 /

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1782493 від 12 жовтня 2017 року, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім».

10 березня 2018 року позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з заявою про виплату страхового відшкодування, яку останній отримав 26 березня 2018 року.

/ а.с. 7 /

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності.

За змістом ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

В п.22.1 ст.22 Закону зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підстави для відмови в виплаті страхового відшкодування визначені в статті 37 Закону.

В пунктах 37.2, 37.3 статті 37 зазначено, що рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При зверненні до суду позивач зазначив, що страхове відшкодування йому виплачено не було, відмови в його виплаті він не отримував, а тому він отримав право вимоги про її відшкодування безпосередньо до винної особи в ДТП, тобто відповідача.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 61-32208св18, яка у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

Обґрунтовуючи свої вимоги саме до відповідача, позивач зазначає, що ПрАТ «Київський страховий дім» було відмовлено йому у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що 05 липня 2018 року його було було позбавлено членства в МТСБУ.

В той же час, відповідно до ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування.

Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, втрата ПрАТ «Київський страховий дім» членства в МТСБУ не позбавляє його обов`язку виконати свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування позивачу.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Суд не приймає до уваги твердження позивача щодо належного йому права вибору способу захисту порушеного права на відшкодування шкоди як з винної особи в ДТП, так і страховика з посиланням на постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, оскільки позивач скористався своїм правом на звернення до страховика, у якого виник обов`язок виплатити страхове відшкодування.

А відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 61-32208св18. відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 979, 980, 982, 992 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва