КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ Справа № 319/180/19
Номер провадження 2/319/197/2019
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 лютого 2019 року смт. Більмак

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Мальований В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) до комунального підприємства "Господар 2016" Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області ( далі за текстом - КП "Господар 2016) ( юридична адреса: вул. Торгова, 3 с.Смирнове Більмацького району Запорізької області) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до КП "Господар 2016" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В своїй позовній заяві позивач вказав, що він працював в КП "Господар 2016", свої обов"язки виконував сумлінно. 02 жовтня 2018 року згідно наказу №07 був прийнятий трактористом до КП "Господар 2016" з випробувальним терміном. 05 жовтня 2018 року був переведений з тракториста на різноробочого, з наказом про це переведення його не ознайомлювали. З 04 по 11 грудня 2018 року він перебував на лікарняному. Коли 12 грудня 2018 року він вийшов на роботу, його директор повідомив про його звільнення з роботи в зв"язку з тим, що він не пройшов випробувальний термін. 18 грудня 2018 року він звернувся до інспектора праці виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області з заявою на допущенні порушені стосовно його звільнення.

19 січня 2019 рокуу позивачем був отриманий лист від Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області про виявлені порушення стосовно його звільнення та про виданий припис на їх усунення.

25 січня 2019 року позивачем було отримано лист від відповідача, яким йому запропоновано з"явитись протягом трьої днів до КП "Господар 2016" для вирішення питання повернення на роботу.

28 січня 2019 року під час розмови з директором КП "Господар 2016" стосовно врегулювання питання повернення на роботу, виникла сварка, діалог не відбувся.

Позивач зазначив, що після його звільнення, він та його сім"я перебували у стресовому стані, без засобів до існування, тому вважає , що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10 000 грн.

Тому позивач прохає суд, понивити йому строк на звернення до суду, поновити на роботі в КП "Господар 2016" , стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 грудня 2018 року до дня постановлення рішення, та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

При вирішенні питання про відкриття провадження в цивільній справі суддею встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, а саме:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- в позовній заяві не вказано відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися,

- не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви,

- не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи,

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, в супереч вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, не зазначив ціну позову та обгрунтований розрахунок суми моральної шкоди, яку він прохає стягнути з відповідача, проте позивачем заявлена вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч.4 ст.175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. Позивачем таких підстав в позові не зазначено.

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір". На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.

Позивачем документ про сплату судового збору до позовної заяви не додано.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" виключено слова "за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин".

В позовній заяві позивач прохає суд поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь: середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не включається до фонду оплати праці підприємства.

Тобто, відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 01.01.2019року № 2628-VIII) позивач звільнений від сплати судового збору лише щодо позовних вимог про поновлення на роботі.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", стягнення заробітної плати, про що зазначається в пункті 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", не є тотожнім стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Тобто, у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 гривень.

Тобто, позивач звертаючись до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за чяас вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., мав сплатити судовий збір в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 768,40 грн. ( 1921*0,4=768,40).

Крім того, позивач звертаючись до суду не надав доказів, що підтверджують обставини на які він посилається, зокрема перебування на лікарняному, копії наказів про прийняття на роботу та звільнення, довідку про нараховану та отриману заробітну плату .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем вказаних доказів надано не було, клопотань про їх витребування ним не заявлялось.

Крім того, позивач не вказав відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, не зазначив в позові про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, не надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, не надав підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Статтями 233, 234 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Позивачем під час звернення до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу, не наведені причини поважності пропустку строку зазначеного в ст.233 КЗпП України та підстави для його поновлення.

Згідно з ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення шляхом надання належним чином оформленої позовної заяви, з долученням копій доказів на обгрунтування своїх вимог, в разі неможливості їх подання клопотання про їх витребування, що підтверджують обставини викладені в позовній заяві, квитанції про сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального підприємства "Господар 2016" Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, залишити без руху, надавши позивачу строк у п"ять днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у зазначений вище строк заява буде вважатися неподаною та повернута, що не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О.Мальований