Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Собакінських С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним договору дарування нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

16.12.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання долі спільного майна подружжя.

09.08.2016 р. уточнила позовні вимоги та просила суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнати будинок спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право на 1/2 частку, визнати недійсним договір дарування.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2006 року залучено у якості співвідповідача ОСОБА_3 .

В обгрутнування позовних вимог позивачка зазначила, що з липня 2007 року вона стала проживати разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 07 жовтня 2010 року між ними було укладено шлюб. З липня 2007 року по серпень 2009 року вони проживали у будинку батьків відповідача за адресою: АДРЕСА_1 У АДРЕСА_2 проживав дідусь відповідача - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У цьому ж будинку був зареєстрований і відповідач ОСОБА_2 , після смерті діда він прийняв спадщину та вона разом с ОСОБА_2 стала проживати у вказаному будинку. Будинок потребував ремонту та у жовтні 2009 року вони , за взаємною згодою почали реконструкцію та капітальний ремонт будинку АДРЕСА_2 . Ними була проведена реконструкція старого сараю в нежитлову пристройку літ.а-1, реконструкція сараю в нежитлову пристройку літ.а2-1, реконструкція літ. А-1 в нежитлову пристройку, заміна старих дерев`яних вікон і встановлення нових пластикових вікон, постройка навісу літ.а3-1, постройка навісу літ.В-1, встановлення нового огородження, у будинку встановлені нові двері, відремонтовані стіни, стеля, підлога, дах, проведена каналізація. Внаслідок трудових та грошових затрат позивачки, вкладених в поліпшення будинку, його вартість значно збільшилась, поліпшення є невід`ємними , тому позивачка вважає, що має право на визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного будинку. У шлюбі перебували до листопада 2015 року, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя, шлюб було розірвано.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та додала, що вони з відповідачем жили однією сім`єю, вели спільне домогосподарство, піклувались один про одного. Разом прийняли рішення про необхідність зробити капітальний ремонт будинку АДРЕСА_2 і зробили його. Ремонтні роботи проводив їх сусід з м. Горлівка Сергей, договір вона з ним не укладала, платила по 50 грн. в день, годувала та купувала йому цигарки. Також допомагали інші робітники, знайомий її сестри ОСОБА_9 та знайомі ОСОБА_2 . За все платила вона свої власні гроші, письмових підтверджень проведених витрат у неї немає. ОСОБА_2 на той час не працював та не мав грошей. 07 жовтня 2010 року офіційно зареєстрували свої сімейні відносини, уклавши шлюб у рагсі, після ремонту разом мешкали з спірному будинку. 21 жовтня 2014 року за рішенням суду шлюб між ними розірвано та з березня 2016 вона вже не мешкає за адресою АДРЕСА_2 ., так як в будинку було відключено вода, світло, газ. Вважала, що має право на 1/2 частку спірного домоволодіння.

Представник позивачки ОСОБА_12 в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнали, просили відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що з 2007 року по 2010 рік зустрічався з позивачкою, познайомив її з батьками, могли залишатися ночувати у його батьків іноді, разом ходили на свята, але однією сім`єю не проживали, спільне домогосподарство не вели, ремонт у будинку дідуся розпочали ще за життя дідуся його батьки, ремонт у будинку робився за кошти його сім`ї. ОСОБА_1 у ремонті будинку дідуся до реєстрації шлюбу участь не брала. Просив у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що з позивачкою їх познайомив син, як зі своєю дівчиною, вони зустрічалися, іноді син приїздив до них з позивачкою, до реєстрації шлюбу син з позивачкою однією сім`єю у них не проживав. Будинок дідуся почали ремонтувати за власні кошти сім`ї, та власними руками, ще за життя діда. Потім почали наймати потроху людей для робіт. Пізніше було прийнято рішення, що син подарить цей будинок батькам, оформили договір дарування у 2016 році. Просив у позові відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_14 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 її син. З позивачкою по справі син її познайомив, як зі своєю дівчиною. Вони декілька років зустрічалися. З липня 2007 року до жовтня 2010 року позивачка з сином у їх будинку постійно не мешкали, син міг її привезти до них у гості раз у неділю пізно увечері. В той час позивачка їй ніякі кошти на не давала, по будинку нічим не допомагала, речі сина не прала. Всі покупки вона робила за свої кошти. ЇЇ батько мешкав неподалеку у будинку, який потребував ремонту, то було прийнято рішення відремонтувати батька будинок. Ремонт у будинку батька вони розпочали ще за життя батька. В той час вона їздила працювати до Греції, висилала до дому гроші на ремонт будинку. У Греції працювала з 2002 року по 3-6 місяців. Гроші передавала автобусом чоловіку, а він купляв матеріал та розраховувався з робочими. Ремонт частково робив своїми руками її чоловік, з їх будівельного матеріалу який вони покупали раніше та зберігали у дворі. Зливну яму робив її чоловік з їх шлакоблоку. Утеплив будинок, гараж накрив вагонкою. Поміняли вікна. До будинку нічого не добудовивали та не перебудовували. Син на той час працював на фірмі у позивачки, вся його заробітна плата йшла на ремонт будинку. Ремонт вони робили власними силами, допомагали знайомі та друзі. Будівельну фірму для виконання робіт вони не наймали. Позивачка участі у ремонті будинку її батька не приймала, власних грошей на ремонт не давала. До шлюбу позивачка в їх будинок свої речі не перевозила. На свадьбі присутня не була, бо працювала у Греції. З родиною позивачки була познайомлена на свято 08 березня 2007 року або 2008 року.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що є хресною ОСОБА_2 . Вона часто заходила до будинку кумів. До реєстрації шлюбу (до жовтня 2010 року) в будинку АДРЕСА_1 вона речей позивачки не бачила. Щоб позивачка робила щось по господарству вона не бачила. Бачила, що один два рази на тиждень пізно увечері ОСОБА_2 ОСОБА_1 привозив до дому батьків переночувати. Потім вони одружилися, та деякий час мешкали у будинку разом з батьками ОСОБА_2 . З приводу ремонту будинку за адресою АДРЕСА_2 їй відомо, що це будинок батьків матері ОСОБА_2 . Там жив дідусь ОСОБА_2 . Будинок потребував ремонту і сім» я ОСОБА_2 розпочала там робити ремонт. Вони давно збирали будівельний матеріал на ремонт, у дворі лежав шифер для криши, було складено багато шлакоблоку . Ремонт робили ОСОБА_2 з батьком та допомагали знайомі та друзі. Мати ОСОБА_2 на той час їздила до Греції заробляти гроші. З її слів їй відомо, що гроші потрібні для ремонту будинку. ОСОБА_2 на той час працював на фірмі у ОСОБА_1 , зі слів мами ОСОБА_2 всі гроші йшли на ремонт будинку.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою батьків відповідача ОСОБА_2 . Протягом 2008-2009 років бачила, що ОСОБА_2 приїздить до батьків з дівчиною один-два рази на тиждень, увечері. По сусідські їй відомо, що у будинку за адресою АДРЕСА_2 де жив дідусь ОСОБА_6 , батько ОСОБА_15 робився ремонт. Особисто вона бачила, що ремонтні роботи біля будинку та в будинку робили ОСОБА_2 з батьком, допомагали знайомі та друзі. Також бачила, що наймали і робітників, які їй не були знайомі. Бачила як ОСОБА_2 робив кришу та утеплював будинок. Бачила тільки роботи біля будинку, під час ремонту у сам будинок не заходила. Зі слів ОСОБА_15 , матері ОСОБА_2 їй відомо що гроші на ремонт будинку заробляє вона у Греції.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що будинок за адресою АДРЕСА_2 був із шлакоблока. Ремонт у будинку робив ОСОБА_2 за свої гроші та гроші батьків. Горяча вода у будинку була. Мати ОСОБА_2 їздила заробляти гроші у Грецію. Позивачка по справі на той час була новою дівчиною ОСОБА_2 , до цього він перебував у шлюбі. Зі слів сім`ї ОСОБА_2 йому відомо, що батьки ОСОБА_2 також сплачували всі комунальні послуги за вказаний будинок. Зі слів ОСОБА_15 та ОСОБА_2 йому відомо, що позивачка не мала грошей та її родина у ремонті вказаного будинку участі не приймала. ОСОБА_2 проживав у м. Маріуполі на квартирі, позивачка була його коханкою. Також йому відомо зі слів ОСОБА_2 , що вона була з м. Горлівка і він возив її на вихідні туди до матері. Під час ремонту він епізодично допомагав переносити будівельні матеріали та меблі під час ремонту на прохання ОСОБА_2 .

Свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 в судовому засіданні пояснили, що вони є сусіди сім`ї ОСОБА_2. Мешкають біля будинку АДРЕСА_2 по сусідству, цей будинок за життя належав дідусю ОСОБА_6 , будинок добротний із шлакоблока . Коли дідусь у 2009 році лежав у лікарні ОСОБА_15 почала робити у будинку батька ремонт. Кришу на будинку, зливну яму та заливку двора робив ОСОБА_2 з батьком та другом. Після смерті діда ремонт продовжився, будинок був утеплений та обшили сайдингом. Сарай під інструменти розламали та убрали. Також бачив, що ОСОБА_2 допомагав який чоловік із м. Горлівки. Речей позивачки у будинку ОСОБА_15 та ОСОБА_3 вони не бачили. Після ремонту у будинку АДРЕСА_2 появилися речі позивачки. Раніше позивачку бачила десь у 2009 році, ОСОБА_2 її привозив у будинок батьків. Бачила як вона у 2011-2012 роках прибирала у будинку та у дворі. Раніше щоб позивачка щось робила по будинку не бачили, вона завжди була допізна на роботі.

Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою. Бачила, що ремонтувався будинок АДРЕСА_2 . Ремонтом займався ОСОБА_2 з батьком, та був ще чоловік. Бачила як робили кришу, вагонкою обшивали будинок . В цей час ОСОБА_15 їздила на заробітки у Грецію. За чиї кошти робився ремонт їй невідомо.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає у с. Сартана з 1990 року. Зі слів сусідів вона знає, що ОСОБА_2 познайомився в 2007 році з ОСОБА_1 і почав разом з нею мешкати у будинку своїх батьків та почав робити ремонт у будинку свого дідуся. Будинок дідуся був старий саманний, обкладений цеглою, зі старим парканом. До 2011 року у будинку за адресою будинок АДРЕСА_2 не була. У 2011 році коли була у будинку бачила гарний євроремонт. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що ремонт у вказаному будинку робився за її рахунок. ОСОБА_2 на той час не працював. Далі пояснила, що до 2011 року вона не спілкувалася з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Чи мешкали вони разом з батьками ОСОБА_2 з 2007 по 2010 рік їй невідомо. Також їй ніхто не говорив, чи живуть вони разом, або збираються побратися. Що стосується ремонту то їй це відомо тільки зі слів ОСОБА_1 , які вона їй повідомила після 2011 року. З ОСОБА_2 на тему ремонту не спілкувалася. Робочих не бачила, та з ними не спілкувалася. Знає у ОСОБА_1 було дві машини, вважає її багатою.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_1 так як робив ремонт у неї вдома сім років тому в с. Сартана. На той час ОСОБА_1 з ОСОБА_2 зустрічалися, ремонт робив біля року. Пристройки та достройки до будинку не робилися. Будинок був старий, тому було багато ремонту в самому будинку. Ванної, води, опалення у будинку не було. Все робив він. Кришу він не робив. Грошима з ним завжди розраховувалася ОСОБА_1 . Звідки вона брала гроші йому не відомо. Договір у нього з ОСОБА_1 був усний. Він на неї працював як фізична особа, податки не сплачував. Декларацію до податкової інспекції не здавав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові та інші докази по справі, приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За приписами ч.2 ст.3 СК, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами статті 74 СК України , якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Такий правовий висновок був викладений Верховним судом України у справі за № 6-2253цс15 постанова від 08.06.2016 р.

Аналогічні правові висновки були викладений у Постанові Верховного Суду України 12 грудня 2012 року по справі № 6-148цс12, у Постанові Верховного суду від 18.07.2018 р. по справі № 544/1274/16-ц, провадження № 61-22277св18, у Постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року по справі №337-5266/15-ц.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Судом встановлено, що з липня 2007 року позивачка та відповідач підтримували стосунки, періодично спільно мешкали за адресою : АДРЕСА_1 . 07 жовтня 2010 року між ними було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 .. Власником домоволодіння , що розташоване за адресою : АДРЕСА_2 та належало померлому, в порядку спадкування став відповідач. 20.11.2010 року він отримав свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2010 року відповідач ОСОБА_2 отримав після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину, яка складається з жилого будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 . На земельній ділянці розташовано: жилий будинок, погріб, прибудова, ганок літ.А-1,а/п,а-1,а2, шлакоблочні, загальною площею -101,1 кв.м., у тому числі жилою площею -52,0, нежила прибудова, прибудова Літ. А1-1, а3-1, сарай літ.В-1, гараж літ.Е-1, огорожа №1, мостіння1. Вартість спадкового майна 130697 грн., згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 27152337, виданого МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 30.08.2010. (а.с.85т.1).

За життя ОСОБА_6 , а саме з літа 2009 року , та після його смерті, до жовтня 2010 року в спірному будинку проводились ремонтні роботи . З жовтня 2010 року в спірному будинку стали мешкати позивачка та відповідач. 21.10.2014 року за рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя шлюб між ними було розірвано. 05.02.2016 року відповідач ОСОБА_2 подарував спірне домоволодіння відповідачу ОСОБА_3 , 08.12.2018 року відповідач ОСОБА_3 продав спірне домоволодіння ОСОБА_51 .. Вважаючи, що має право на 1/2 частку домоволодіння, що розташоване за адресою : АДРЕСА_2 , позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею 1/2 частки домоволодіння, недійсним договору дарування нерухомого майна.

Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Згідно з вимогами стст.76-81 ЦПК засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показаннями свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили . Суд оцінює належність допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона з відповідачем ОСОБА_2 в період з липня 2007 року по жовтень 2010 року вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, придбали інше майно за спільні кошти та саме за спільні кошти провели ремонтні роботи у будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 .

На підтвердження понесених нею витрат, позивачкою надано до суду зошит, який заповнений свідком ОСОБА_52 .( т. 1 а.с. _176-197) , договори позички від 27.07.2010 року на суму 170000 грн. та від 16.01.2010 року на суму150000 грн., звіти до податкової за 2010 рік , де за наростаючим підсумком зазначений дохід за 2010 рік у сумі 210100 грн. .( т. 1 а.с.144-148).

Свідок ОСОБА_52 в судовому засіданні пояснив, що протягом року працював в с. Сартана , виконував певні роботи з благоустрою домоволодіння за адресою буд . за АДРЕСА_2 . Перелік та вартість робіт заносив до зошиту на підтвердження своїх пояснень надав зошит, за клопотанням представника позивача зошит був оглянутий та долучений до матеріалів справи.

Даний документ не містить період робіт, з зошита не можливо встановити час проведення робіт, чи були ці роботи проведені взагалі, чи сплачувалися ці роботи, ким, яким чином.

Таким чином, записи у зошиті ОСОБА_52 , що до виконаних ним роботи, не можуть вважатися належним доказом на підтвердження саме витрат позивачкою, а лише містять перелік будівельних робіт з зазначенням їх вартості.

Звіти до податкової констатують дохід позивачки за певний період, даних про те, що ці гроші були використані саме на ремонт спірного будинку позивачкою не надано.

З договорів позички вбачається що заімодавцем виступала саме позивачка, а позичальником - ОСОБА_53 , що спростовує пояснення свідка ОСОБА_53 про те, що нею запозичувалися гроші позивачці на ремонт спірного будинку. Згідно звітів податкової та договорів позики вбачається, що за 2010 рік ОСОБА_1 заробила 210100 гривень, а позичила ОСОБА_53 в 2010 році 320000 гривень.(а.с.158 т.1)

Свідки ОСОБА_54 , ОСОБА_39 , ОСОБА_55 , які були допитані в судовому засіданні за клопотанням позивачки, пояснили, що їм відомово про обставини сумісного життя позивачки та відповідача - ОСОБА_2 зі слів позивачки, свідки ОСОБА_54 та ОСОБА_55 взагалі постійно мешкають у м. Горлівка.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при якому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Більш того, ст. 81 ЦПК України закріплений обов`язок доказування і подання доказів.

Подані позивачкою докази не є належними та допустимими у сенсі ст. ст. 77,78 ЦПК України.

При цьому посилання позивачки на спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст.74 СК без наявності інших ознак сім`ї. Крім того, позивачка не надала допустимих доказів збільшення вартості спірного майна внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було зроблено ремонт у спірному будинку.

Так відповідно до висновку № 15-с судової будівельно-технічної експертизи від 12.07.2018 року встановити чи проводились чи ні поліпшення (добудівля, перепланування, реконструкція) домоволодіння АДРЕСА_2 у 2009-2010 роках не представляється можливим, тому що найближча до 2009-2010 року інвентаризація даного домоволодіння проводилася 13.02.1987 року та 16.08.2010 року (тобто не у 2008 та 2011 р.), відсутності у матеріалах цивільної справи договорів підряду та актів виконаних робіт на будівництво або ремонт та накладних, товарних чеків або інших документів на придбання матеріалів, які могли бути використані при будівництві або ремонті. Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_2 , станом на 13.02.1987 року (тобто до 16.08.2010р.) на момент проведення експертизи складає 174823 гривні. Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_2 , станом на теперішній час ( з урахуванням інвентаризації на 16.08.2010 року та 26.01.2016 р.) на момент проведення експертизи складає 452520 гривень.

Визначити вартість ремонтних робіт та матеріалів на самовільно збудовані (реконструйовані) приміщення, здійснені у будинку АДРЕСА_2 протягом 2009-2010 років, проводились чи ні поліпшення ( добудівля, перепланування, реконструкція) не представляється можливим з причин, що не представляється можливим за відсутності матеріалів інвентаризації на 2008рік та на 2011 рік, відсутності у матеріалах цивільної справи договорів підряду та актів виконаних робіт на будівництво або ремонт та накладних, товарних чеків або інших документів на придбання матеріалів, які могли бути використані при будівництві або ремонті; в матеріалах інвентарної справи № 2039 домоволодіння АДРЕСА_2 та інвентаризації на 26.01.2016 року (аркуш 41-44 матеріалів цивільної справи то2) не однозначно визначені самовільно збудовані будівлі та споруди. (а.с.70-81 т.2)

В судовому засіданні експерт Новіков В. підтвердив висновки експертизи, та пояснив, що з наданих на проведення експертизи матеріалів він не має можливості визначити вартість ремонтних робіт протягом 2009-2010 років.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачка не надала достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження позову, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зв`язку з чим відмовляє їй у задоволені позову в цій частині. Позовні вимоги про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею право власності на 1/2 частку, визнання недійсним договору дарування нерухомого майна є похідними від першої позовної вимоги (про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу) в задоволенні якої відмовлено, у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.256-259 ЦПК України , ст.ст. 3, 21,36,60,74 Сімейного Кодексу України, ст. 368 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом 10 днів.

Суддя: А. М. Іванченко