РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 травня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Петльованій Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 193000 грн., трьох процентів річних в сумі 6313 грн. 48 коп., процентів на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 35088 грн. 99 коп. та інфляційних нарахувань в сумі 18243 грн. 39 коп., посилаючись на те, що відповідач 1 січня 2012 року позичила у нього грошові кошти в сумі 200000 грн., зобов'язуючись повернути їх до 1 травня 2012 року. 15 лютого 2015 року вона повернула 2000 грн., а 21 жовтня 2017 року - 5000 грн. Решту суми боргу до цього часу так і не повернуто.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явилась без поважних причин, повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки.

Відповідно до вимог ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до вимог ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 1 січня 2012 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 200000 грн., які відповідач зобов'язувалась повернути до 1 травня 2012 року. 15 лютого 2015 року вона повернула 2000 грн., а 21 жовтня 2017 року - 5000 грн. Решту суми боргу до цього часу так і не повернуто.

Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 1 ЦК України я кщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 22 жовтня 2017 року по 23 листопада 2018 року складає 6313 грн. 48 коп. (193000 грн. х 3% : 365 днів х 398 днів), розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за даний період становитеме в сумі 35088 грн. 99 коп., а інфляційні нарахування за цей же період - в сумі 18243 грн. 39 коп. (193000 грн. х 1,0945% / 100% - 193000 грн.).

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 282 ЦПК України, ст. ст. 625 ч. 2, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050 ч. 1 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за договором позики в сумі 193000 грн., три проценти річних в сумі 6313 грн. 48 коп., проценти на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 35088 грн. 99 коп., інфляційні нарахування в сумі 18243 грн. 39 коп. та судовий збір в сумі 2526 грн. 47 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

14.05.2019