Справа № 449/659/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

"22" серпня 2019 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Борняк Р.О.,

з участю секретаря судових засідань: Баран П.Д.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Перемишлянської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Старе Село Пустомитівського району Львівської області на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Заяву обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 розірвано 9 березня 2015 року рішенням Перемишлянського районного суду № 449/1519/14-ц від 24.02.2015р.

Від шлюбного життя з відповідачем в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час, з вересня 2014 року, вони з відповідачем не проживають разом. Відповідач зовсім не займається матеріальним утриманням доньки, тобто самоусунувся від виконання батьківського обов`язку, не спілкується з нею та не займається її вихованням. Їй важко самотужки утримувати доньку, яка з нею проживає, забезпечувати її всім необхідним для належного розвитку, зростання. Їй не відомо чи відповідач офіційно працює, але він працездатний і повинен утримувати свою дитину, що є його прямим батьківським обов`язком.

Проте, незважаючи на такі обставини, відповідач не бере участі, як батько у необхідному матеріальному забезпеченні доньки, щоб вона могла нормально рости та розвиватись.

На даний час донька - ОСОБА_3 проживає разом із нею, вона одноособово, як мати, піклується про її розвиток, здоров`я, фізичний стан.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак від неї надійшла заява, відповідно до якої, остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити судове засідання без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дати судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення повісток, які знаходяться в матеріалах справи, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи - служби в справах дітей Перемишлянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, одна подала заяву, в якій просить проводити розгляд даної справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.11.2013 р., батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Заочним Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 24.02.2015 року, розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.07.2013р. у виконавчому комітеті Стрілківської сільсьокї ради Перемишлянського району Львівської області, актовий запис №6.

Згідно довідки ДНЗ «Сонечко» №7 від 28.05.2019 р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує ДНЗ «Сонечко» з 04.09.2016 р.. За весь період відвідування батько дівчинки, ОСОБА_2 , жодного разу в закладі не був, участі у заходах не брав, батьківські збори не відвідував.

Відповідно до Рішення комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської районної державної адміністрації №41 від 13.08.2019 року, комісія вирішила, вважати за можливе позбавлення ОСОБА_2 , жителя с.Старе Село Пустомитівського району Львівської області, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.3 ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 152 Сімейного кодексу України закріплено право дитини на належне батьківське виховання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Так, у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. ЄСПЛ звертає увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім`ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Відповідно до рішення, ухваленого 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. У як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним ("Neulinger and Shuruk v. Switzerland" від 8 січня 2009 року, заява N 41615/07, "Mamchur v. Ukraine" від 16 липня 2015 року, заява N 10383/09).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до положень ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач по справі свідомо самоусунувся від виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, не спілкується з нею, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд також приходить до переконання, що ОСОБА_2 , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання дитини, оскільки протягом тривалого часу умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, тому суд, діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне позов задоволити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: с .Старе Село Пустомитівського району Львівської області батьківських прав відносно його малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: с .Старе Село Пустомитівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_2 від 06.09.2013 р., РНОКПП - НОМЕР_3 , що проживає за адресою - с.Малі Ланки Перемишлянського району Львівської області, аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 28.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768, 40 грн..

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Борняк Р.О.