Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 641/5020/17

провадження № 61-14747св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2017 року у складі судді Курганникової О. А. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року у складі колегії суддів: Боровиченка І. О., Бурлаки І. В., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У серпні 2017 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2015 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами у справі за позовом ОСОБА_2 до нього, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та за його зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Після набрання чинності вказаною ухвалою, ОСОБА_2 категорично відмовлялася виконувати умови мирової угоди, чинила йому значні перешкоди у спілкуванні з сином. Коли йому все ж таки вдавалося поспілкуватися з дитиною, то син був замкнутий, боявся промовити слово та постійно дивився в бік матері, баби та діда, які його залякували, налаштовували проти нього. На виконання вказаної ухвали він отримав виконавчий лист, пред'явив його до виконавчої служби, але йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження через невідповідність виконавчого документа вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Після цього він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 вересня 2015 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року, його позовні вимоги було задоволено частково та встановлено інші, відмінні від умов мирової угоди, години спілкування з сином. Після набрання законної сили вказаними судовими рішеннями він звернувся до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції для їх виконання. В той же час він намагався поспілкуватися з сином поза виконавчим провадженням згідно з графіком, встановленим Апеляційним судом Харківської області, проте ОСОБА_2 продовжувала чинити йому суттєві перешкоди у спілкуванні з дитиною та оскаржила зазначені рішенні в касаційному порядку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року скасовано, а справа направлена на новий розгляд до Комінтернівського районного суду міста Харкова. За кожним фактом порушення ОСОБА_2 умов мирової угоди він звертався з відповідними заявами до Комінтернівського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області та Служби у справах дітей Комінтернівського району міста Харкова, в яких просив запобігти подальшому порушенню його прав, вжити заходів до ОСОБА_2 стосовно виконання нею умов мирової угоди. В подальшому рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2017 року, його позовні вимоги до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди, затвердженої ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2015 року, залишено без задоволення. Через грубе порушення відповідачем умов мирової угоди та її категоричним небажанням вирішити питання щодо його участі у вихованні дитини, а також через суттєві порушення його батьківських прав з боку ОСОБА_2 він вимушений звертатися до суду із цим позовом. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив зобов'язати ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2017 року ухвалено спонукати ОСОБА_2 до виконання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, затвердженої ухвалою Київського районного суду міста Харкова 10 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що в мировій угоді, затвердженій Київським районним судом міста Харкова 10 лютого 2015 року, не передбачені заходи примусового виконання судового рішення, а відповідачем не виконуються її умови.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У лютому 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що апеляційний суд незаконно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в такому порядку не можуть бути розглянуті справи що виникають із сімейних відносин. Не повідомивши учасників справи про час та місце судового засідання апеляційний суд позбавив її права надати пояснення по суті апеляційної скарги. При розгляді апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не досліджено зібрані у справі докази, оскільки численні звернення позивача до компетентних органів не підтверджують невиконання нею умов мирової угоди, а лише засвідчують факти таких звернень. Позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди підлягає виконанню в порядку виконання судових рішень.

У травні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін, посилаючись на те, що скарга є необґрунтованою. На підставі наявних в матеріалах справи доказів судами правильно встановлено порушення відповідачем умов мирової угоди. На час постановлення ухвали про визнання мирової угоди вона не відносилася до рішень, що підлягали виконанню державною виконавчою службою, а тому ним обрано належний спосіб захисту порушеного права.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

08 травня 2018 року справа № 641/5020/17 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження від 25 липня 2009 року НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

За змістом статті 175 Цивільного процесуального кодексу Українивід 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час визнання мирової угоди (далі - ЦПК України 2004 року), мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено мирову угоду, визнану ухвалою Київського районного суду міста Харкова.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Задовольняючи позов, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог у зв'язку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилалася, зокрема на те, що суд апеляційної інстанції позбавив її права надати пояснення по суті апеляційної скарги, оскільки не повідомив учасників справи про час та місце судового засідання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V цього Кодексу. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цьогоКодексу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2017 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року справу призначено до розгляду на 23 січня 2018 року о 12 год 30 хв в порядку статті 369 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

У позовній заяві ОСОБА_4 просив зобов'язати ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди, укладеної 10 лютого 2015 року між ним і ОСОБА_2, визнаної ухвалою Київського районного суду міста Харкова 10 лютого 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до нього, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та за його зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.Тобто спір між сторонами у цій справі виник із сімейних правовідносин.

Таким чином, розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції має відбуватися з повідомленням учасників справи.

Згідно з частинами другою, четвертою, п'ятою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У вступній частині постанови Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року зазначено, що апеляційну скаргу розглянуто у відкритому судовому засіданні, однак в матеріалах відсутні докази того, що учасники справи повідомлялися про час та місце судового засідання, призначеного в суді апеляційної інстанціїв порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_2 обґрунтовує свою касаційну скаргу тим, що апеляційний суд не повідомив її про розгляд справи та ця обставина підтверджується матеріалами справи, то оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає обов'язковому скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
С. О. Погрібний

Г.І. Усик