Справа № 482/2168/18
Номер провадження 2/482/59/2019

24 січня 2019 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Мозгової В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, -
Зазначили, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є його діти, позивачі по справі, які є неповнолітніми, від імені яких подала відповідну заяву до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області їх мати ОСОБА_3, а також дружина померлого ОСОБА_3, яка спадщину не прийняла.
Представник позивачів адвокат ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову.
Представник відповідача Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.
На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у звязку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.
06 квітня 2017 р. ОСОБА_3 та мати померлого ОСОБА_6 звернулися до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 із заявами про відмову від належної їм частки у спадщині, що залишилася після смерті ОСОБА_4., що підтверджується копіями заяв, які міститься в матеріалах спадкової справи № 44/2017.
Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47345671 від 06.04.2017 р., інформація щодо заповітів/спадкових договорів після смерті ОСОБА_4 відсутня.
За даним свідоцтва про народження серії 1-ФП № 125037, 06.07.2010 року народився ОСОБА_1, в свідоцтві про народження якого батьком вказано ОСОБА_4, а матірю ОСОБА_3.
Згідно даним свідоцтва про народження серії 1-ФП № 134824, 05.04.2003 року народився ОСОБА_2, в свідоцтві про народження якого батьком вказано ОСОБА_4, а матірю ОСОБА_3.
Вказаними правовстановлюючими документами підтверджено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є рідними дітьми померлого ОСОБА_4.
У довідці Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №73 від 22.03.2017 р., що міститься у матеріалах спадкової справи, вказано, що на момент смерті ОСОБА_4, який за життя був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, були зареєстровані та проживали ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1.
Заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 від будь-яких інших осіб, матеріали спадкової справи № 44/2017 не містять.
За правилами ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом
Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах.
Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Положеннями ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини.
Ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).
При цьому, за правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обовязкової частки є правом, а не обовязком спадкоємця. У звязку з чим такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї
За розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.
В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).
Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, та неможливістю у звязку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України.
Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів.
Розбіжності, які мають місце у документах, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку, а саме у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Державному акті, у серії та номері державного акту, та неможливість їх відновлення призвели до порушення прав позивачів щодо оформлення спадщини.
Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1409,60 грн.
З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі по 352 грн. 40 коп. кожному.
З урахуванням повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачами судового збору в сумі по 352 грн. 40 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 24.01.2019 року.
Суддя Новоодеського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_8