ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4020/18 Головуючий суддя І інстанції Бондарєва І. В.
Провадження № 22-ц/818/1638/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа ОСОБА_5.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, 29.01.2019 представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена неповноважним складом суду, оскільки було порушено порядок визначення головуючого судді у справі.

За правилами п. 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі лише з мотивів порушення правил територіальної підсудності.

Як вбачається з апеляційної скарги, ухвала про відкриття провадження оскаржена не з підстав порушення правил територіальної підсудності, а з огляду на порушення порядку визначення судді для розгляду справи, передбаченого ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Представник відповідача послався на те, що у даному випадку підлягають застосуванню норми ст.ст. 9, 129 Конституції України, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, як норми прямої дії, які гарантують право на розгляд справи судом «встановленим законом» (справи «Занд проти Австрії», «Горгіладзе проти Грузії», «Сокуренко та Стригун проти України») та апеляційний перегляд справи.

Суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи скарги оскільки у рішенні від 6 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, Європейський суд з прав людини нагадав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (див. рішення «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland), згадане вище, п. 63).

У даному випадку таке обмеження відповідає завданням цивільного судочинства, закріпленим у ст. 2 ЦПК України, принципам верховенства права та пропорційності (ст.ст. 10, 11 ЦПК України) та гарантіям доступу до суду, передбаченим ст. 6 ЄКПЛ, оскільки цивільним процесуальним законодавством передбачено спеціальний порядок вирішення питання усунення судді від розгляду справи у разі порушення передбаченої ст. 33 ЦПК України процедури визначення складу суду для розгляду справи, за допомогою правового механізму відводу судді, ст.ст. 36-40 ЦПК України.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Вказане свідчить, що ухвала про відкриття провадження у справі, постановлена суддею, який, на думку учасника справи, був визначений із порушенням встановленого законом порядку, не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, за винятком оскарження її з мотивів порушення правил підсудності, а посилання представника відповідача у даному випадку на практику ЄСПЛ є безпідставним.

На підставі викладеного, слід повернути апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 як таку, що подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повернення апеляційної скарги не обмежує право учасника справи на доступ до суду, оскільки передбачено законом, є пропорційним легітимній меті такого обмеження (забезпечення розгляду справи у розумний строк) та не позбавляє його права заявити судді відвід з цих підстав та включити такі заперечення на оскаржену ухвалу до апеляційної скарги на рішення суду по суті спору у разі незгоди з ним відповідно до положень ч. 2 ст. 353 ЦПК України.

Керуючись п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа ОСОБА_5 - повернути апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.Б. Яцина

Судді - П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.