П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 359/1671/18

Провадження: № 22-ц/824/952/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Яковлєвої Л.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк»(після зміни назви АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2015 року у розмірі 12048 грн. 41 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н від 29 січня 2015 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання виконав та надав обумовлені договором кошти, в свою чергу позичальник умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 січня 2015 року у розмірі 12048 грн. 41 коп., яка складається з: нарахованих відсотків за користування кредитом 5572 грн. 28 коп., нарахованої пені 6193 грн. 32 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 549 грн. 92 коп.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 червня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Литвиненко О.Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказане рішення і ухвалити нове рішення, яким вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що кредитний договір укладено шляхом підписання заяви клієнта та ознайомлення клієнта з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку оприлюднені на сайті Банку. Позичальник підписанням анкети-заяви підтвердив факт ознайомлення із цими Умовами та Порядком надання банківських послуг, також Тарифами банку. Таким чином, відповідач уклав кредитний договір, а саме договір приєднання, він був ознайомлений та згодний з умовами надання банківських послуг та був згодний з тим, що його заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами складає між ним та Банком кредитний договір.

Відповідач правом відзиву відповідно до статті 360 ЦПК України не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року прийнято до провадження справу за апеляційною скаргою Литвиненко О.Л. в інтересах АТ КБ Банк "ПриватБанк" на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 червня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2018 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 754/13763/15-ц у правовідносинах про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року поновлено апеляційне провадження по вказаній справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору, відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість Банку надавати умови у будь-якій редакції, отже позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу. Вказував, що суд позбавлений можливості стягнути заборгованість за наданим кредитом, оскільки сума заборгованості по тілу кредиту у довідці-розрахунку заборгованості не вказана.

Проте, з такими підставами відмови у позові суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що 29 січня 2015 року ОСОБА_3 , власноруч підписав анкету-заяву № б/н між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» і отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.7)

З тексту даної заяви вбачається, що відповідач ознайомився та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Також з тексту заяви вбачається, що відповідач виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами частини 1 статті 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договорусторонами, відповідно до якого відповідач отримавкредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.

Крім мотивів, викладених вище, колегія суддів також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, відповідач після укладення кредитного договору активно користувався карткою, поповнював картковий рахунок, про що свідчить довідка про рух коштів (а.с. 70-72).

Таким чином, укладення кредитного договору між сторонами відбулось згідно чинного законодавства України.

Факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що Умови і Тарифи не можуть бути складовою кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем, та посилання на відповідні правові позиції Верховного Суду України.

Згідно статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до змісту позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2015 року, яка станом на 26.02.2018 року становить 12048 грн. 41 коп., та складається з: нарахованих відсотків за користування кредитом 5572 грн. 28 коп., нарахованої пені 6193 грн. 32 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 549 грн. 92 коп.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12, частина 1 статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до частини 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження наявного розміру заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором № б/н від 29.01.2015 року, позивач надав суду розрахунок заборгованості станом на 26.02.2018 рік (а.с. 6).

Водночас, згідно з відомостями указаного розрахунку заборгованості, жодна із заявлених до стягнення сум заборгованості: відсоткиза користування кредитом - 5572 грн. 28 коп., пеня - 6193 грн. 32 коп., а також по штрафу відповідно до п. 2,1.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - штраф (фіксована частина); 549 грн. 92 коп.- штраф (процентна складова), не міститься у розрахунку та не підтверджена в ході перевірки розрахунку апеляційним судом.

Крім того, наданий позивачем розрахунок містить розбіжності щодо нарахованих Банком відсотків, пені, загальної заборгованості та штрафів, а саме, навіть якщо підсумувати розміри відсотків, пені та штрафів зазначених Банком, то загальний розмір заборгованості, які зазначені в розрахунку Банку, загальна сума буде складати 12815,52 грн., а не 12048,41 грн.

В апеляційній скарзі представником Банку надані пояснення відносно розрахунку заборгованості та зазначено, що в розрахунку з 29.01.2015 року по 31.05.2015 року відображена заборгованість з тіла кредиту в розмірі 4466,33 грн., а в розрахунку з 01.06.2015 року по 26.02.2018 року відображена загальна сума процентів у розмірі 5572,28 грн. та загальна сума пені у розмірі 6193,32 грн. Вказані обставини апелянт вважав підставою для стягнення суми заборгованості у розмірі 12048,41 грн.

Однак, якщо підсумувати тіло кредиту у розмірі 4466,33 грн., суму процентів у розмірі 5572,28 грн. та суму пені у розмірі 6193,32 грн., загальна сума буде складати 16231,93 грн., що не відповідає сумі заборгованості яку просить стягнути Банк.

Отже, наведені в апеляційній скарзі пояснення щодо наданого суду першої інстанції розрахунку є нелогічними, такими, що не відповідають загальним арифметичним правилам, а тому не заслуговують на увагу.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» з інших підстав, а саме у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль