Справа №162/130/19
Номер провадження 2/162/113/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 травня 2019 року смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Глинянчука В.Д.,

розглянувши справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 15 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Підготовче провадження у справі закрито 11 квітня 2019 року, судовий розгляд справи призначено на 15 травня 2019 року.

На призначену дату судового розгляду сторони не з`явилися.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти її заочного розгляду ОСОБА_1 не заперечив.

Відповідач, який належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки у судове засідання, відзиву на позов не подав.

Ухвалою від 15 травня 2019 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтуванні позову позивач ОСОБА_1 вказує, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у вказаному житлі з 06 жовтня 1998 року. З 2001 року відповідач не проживає у згаданому будинку, вивіз особисті речі, за місцем реєстрації не з`являється. З моменту зміни місця проживання відповідач не виявив бажання знятись з реєстраційного обліку. У зв`язку наведеним позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подавав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносини з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 листопада 2017 року щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним № 231 позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей будинкової книги відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у цьому житлі з 06 жовтня 1998 року.

Довідкою Березичівського старостинського округу Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області № 120 від 11 лютого 2019 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у будинку по АДРЕСА_1 з 06 жовтня 1998 року, але за вказаною адресою не проживає з 2001 року.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини першої статті 29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У відповідності з частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Аналогічна норма міститься у частині першій статті 156 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК).

Статтею 391 ЦК визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

У відповідності з частиною першою статті 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 405 ЦК члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із статтею 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з статтею 3 цього Закону реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Мотиви суду щодо позовних вимог.

У відповідності з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи дослідженні у ході судового розгляду докази, законодавство, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідач, будучи зареєстрованим в житловому будинку, який належить позивачу, тривалий час не проживає в ньому. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання, не встановлено.

Питання розподілу судових витрат.

Позивач при подачі позовної заяви сплатив 768,40 гривень судового збору, які відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати.

Враховуючи наведене, керуючись статями 264, 265, 282 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок документально підтверджених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук