ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 634/129/17

Провадження № 22-ц/818/84/19

Харківський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І.В., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2

третя особа: Сахновщинська державна нотаріальна контора

розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року в складі судді Нестеренко О.С.,-

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 від 08 листопада 2013 року та надання їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, визнання частково недійсним свідоцтво на спадщину за законом, виданого Сахновщинською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2., після померлої ОСОБА_3

У подальшому уточнила позовні вимоги та просила суд визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 від 08 листопада 2013 року та надати додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сахновщинською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2, після смерті ОСОБА_3: свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 78 на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р.№81 на земельну ділянку площею 0,2500 гектарів, що розташована АДРЕСА_2 наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 84 на земельну ділянку площею 0,3338 гектарів, що розташована АДРЕСА_2 наданої для ведення особистого підсобного господарства; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 87 на земельну ділянку площею 2,2936 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. №90 на земельну ділянку площею 4,4196 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 93 на земельну ділянку площею 5,6870 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 96 на земельну ділянку площею 6,2830 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 є її рідним братом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_2 померла їх мати ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги були сторони по справі.

Вона мала намір прийняти спадщину після смерті матері, але брат, в телефонній розмові повідомив їй, щоб вона не турбувалася, їхати до нотаріуса в село їй не потрібно, він особисто займеться оформленням спадщини після смерті матері за обох і буде повідомляти необхідну інформацію щодо оформлення спадщини.

У серпні 2013 року брат зателефонував їй і попросив, щоб вона нотаріально оформила заяву, що не заперечує проти отримання братом продукції (орендної плати) за користування земельними ділянками за 2013 рік від приватного сільського підприємства «ім. Щорса» Кегичівського району Харківської області, оскільки йому не видають орендну плату після смерті матері без її згоди, як спадкоємиці.

Таку заяву вона написала, посвідчила нотаріально та передала братові. У листопаді 2013 року брат в наступній телефонній розмові повідомив, що тепер терміново необхідно у нотаріуса написати заяву про відмову від земельних ділянок та спадщини, щоб в подальшому йому без перешкод отримувати орендну плату для оформлення земельних ділянок після смерті матері.

Вона написала заяву у приватного нотаріуса ХМНО Милиця М.Л та передала її через автобус брату. Протягом 2014 року брат у телефонній розмові запевняв її, що займається оформленням земельних ділянок, виготовленням технічної документації на них, що їхати до нотаріуса ще не треба, нотаріус обов'язково надішле листа про виклик на її адресу.

Не дочекавшись листа від нотаріуса, в травні 2015 року вона приїхала до Сахновщинської державної нотаріальної контори з документами, однак документи не прийняли, оскільки в свідоцтві про народження була помилка в прізвищі. Після чого вона звернулася до відповідних органів, щоб її виправити, в грудні 2015 року вона знову звернулася до Сахновщинської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті матері,але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину по причині пропуску строку і рекомендувала звернутися до суду.

Зазначила, що жодних намірів на відмову від прийняття спадщини не мала, а всі дії вчинені нею, навпаки, були спрямовані на прийняття спадщини та обумовлені були виключно порадами брата якому вона повністю довіряла, та щиро вважала, що він діє в їх спільних інтересах, який запевняв її в тому, що їхати особисто до нотаріуса в Сахновщину їй не має потреби.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сахновщинська державна нотаріальна контора, про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Визнано недійсною заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2013 року про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 та надано додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано недійсною заяву ОСОБА_1, від 08 листопада 2013 року про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 та надано додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, що видані Сахновщинською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року:

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 78, на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1

- свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 81, на земельну ділянку площею 0,2500 гектарів, що розташована в АДРЕСА_2 наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 84 на земельну ділянку площею 0,3338 гектарів, що розташована в АДРЕСА_2 наданої для ведення особистого підсобного господарства;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 87 на земельну ділянку площею 2,2936 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3 , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 90 на земельну ділянку площею 4,4196 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 93 на земельну ділянку площею 5,6870 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 96 на земельну ділянку площею 6,2830 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в листопаді 2013 року він отримав автобусом від сестри заяву про відмову від спадщини після смерті матері, яку він особисто надав до Сахновщинської державної нотаріальної контори. Таким чином, вважає, що позивач відмовилась від спадщини після смерті матері. Вказує, що позивач не зазначила та матеріали справи не підтверджують наявність поважних підстав для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

18 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхили, рішення суду залишити без змін. Вказує на те, що відповідач навмисно не повідомив нотаріуса про інших спадкоємців першої черги, його дії були спрямовані на усунення сестри обманним шляхом від прийняття спадщини після смерті матері; повідомлення про смерть ОСОБА_3 не публікувалось в пресі відповідно до Закону України «Про нотаріат».

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_2 померла їх мати ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 10 від 17 червня 2013 року, зареєстровано виконавчим комітетом АДРЕСА_3.

Померлій ОСОБА_3 на праві власності належали: житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 що знаходиться в АДРЕСА_2; земельна ділянка, площею 0,2500 гектарів, що розташована АДРЕСА_2, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 0,3338 гектарів, що розташована АДРЕСА_2, наданої для ведення особистого підсобного господарства; земельна ділянку площею 2,2936 гектарів у межах згідно з планом, розташована на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 4,4196 гектарів у межах згідно з планом, розташована на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка, площею 5,6870 гектарів у межах згідно з планом, розташована на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 6,2830 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

14 серпня 2013 року ОСОБА_1 подала нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечувала проти отримання її братом ОСОБА_2 продукції за користування земельними паями переданими в оренду ПСП «ім. Щорса» згідно договорів оренди № № 0123, 0059, 0090, 0089, посвідчену приватними нотаріусом ХМНО Милиця М.Л., реєстровий номер № 905. Як вбачається з листа № 44 від 10 червня 2017 року ПСП «ім. Щорса» нараховано і виплачено орендну плату за 2014 рік -10996,96грн.; за 2015 рік 14636,0 грн.; за 2017 рік 30000,0 грн. (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_3 06 листопада 2013 року до Сахновщинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернувся відповідач ОСОБА_2, було заведено спадкову справу № 180/213. (а.с. 32).

Постановою Сахновщинської державної нотаріальної контори від 09 грудня 2015 року №1043/02-31 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, оскільки нею пропущено передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 38).

19 січня 2017року Сахновщинською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2 за його заявою від 19 січня 2017року були видані свідоцтва на спадщину після смерті матері ОСОБА_3: свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 78 на житловий будинок з надвірними будівлями № 19 по вул. Селищна, що знаходиться в АДРЕСА_2; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 81 на земельну ділянку площею 0,2500 гектарів, що розташована АДРЕСА_2 наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 84 на земельну ділянку площею 0,3338 гектарів, що розташована АДРЕСА_2 наданої для ведення особистого підсобного господарства; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 87 на земельну ділянку площею 2,2936 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 90 на земельну ділянку площею 4,4196 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. №93 на земельну ділянку площею 5,6870 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2017 року р. № 96 на земельну ділянку площею 6,2830 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території АДРЕСА_3, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно зі статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець зобов'язаний з'явитися до нотаріуса особисто. Він повинен пред'явити документ, що підтверджує його особу, а також свідоцтво про смерть спадкодавця, щоб нотаріус зміг встановити час відкриття спадщини. Також спадкоємець повинен повідомити нотаріуса про місце відкриття спадщини та про наявність інших спадкоємців (якщо йому про це відомо) незалежно від того, прийняли вони спадщину фактично або зобов'язані для її прийняття подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічна норма міститься в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за N 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. У житі державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у засобах масової інформації.

Згідно з п.1.2. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Згідно пункту 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Аналіз статті 1301 ЦК України дозволяє стверджувати, що до інших випадків, які встановлені законом, відноситься, зокрема, визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Тлумачення статті 1273 ЦК України свідчить, що відмова від прийняття спадщини може бути здійснена протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Право на відмову від прийняття спадщини існує у спадкоємця лише в межах строку, встановленого для прийняття спадщини, після спливу якого відмова не допускається і продовження (поновлення) якого законом не передбачено.

Як свідчать матеріали справи, 08 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою, згідно змісту якої, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_3, після її смерті залишилося спадкове майно, доводить до відома, що від спадщини вона відмовляється на користь її брата ОСОБА_2 - сина спадкодавиці. Зміст ст. ст. 225, 229-231, 233, 1273-1275 ЦК України ОСОБА_1 роз'яснено (а.с. 190).

З матеріалів справи також вбачається, що листом від 26 січня 2917 року № 30/01-16 приватного нотаріуса Милиця М.Л. повідомлено, що 08 листопада 2013 року нотаріусом було засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 на заяві за реєстровим № 1228 про відмову від спадщини на користь її брата ОСОБА_2 - сина спадкодавця (а.с. 15).

Згідно змісту листа від 22 листопада 2018 року № 221/01-16 приватним нотаріусом Милиця М.Л. надано суду інформацію про те, що 08 листопада 2013 року приватним нотаріусом Милиця М.Л. було засвідчено справжність підпису на заяві за реєстровим № 1228 про відмову від спадщини на користь її брата ОСОБА_2 - сина спадкодавця. ОСОБА_1 роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, а також її право відкликати заяву про відмову від спадщини протягом строку встановленого для її прийняття. Зміст ст. ст. 225, 229-231, 233, 1273-1275 ЦК України ОСОБА_1 роз'яснено (а.с. 165).

Сторони по справі не заперечують, що безпосередньо до Сахновщинської державної нотаріальної контори із заявою від 08 листопада 2013 року ОСОБА_1 не зверталась.

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Сахновщинської державної нотаріальної контори із заявою, в якій зазначила, що не звернулась в шестимісячний строк до нотаріальної контори, не змогла прийняти спадщину, так як їй не було відомо, що для цього необхідно в шестимісячний строк подати заяву про прийняття спадщини за місцем її відкриття. (а.с. 37).

Постановою Сахновщинської державної нотаріальної контори від 09 грудня 2015 року № 1043/02-31 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, оскільки нею пропущено передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 38).

Причина пропуску строку для прийняття спадщини, на які посилається ОСОБА_1 не може бути визнані поважними, оскільки саме по собі незнання законодавства про необхідність звернутися в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчать про поважність пропуску зазначеного строку.

З повідомлення завідувача Сахновщинської нотаріальної контори на адресу ОСОБА_1 від 15 грудня 2016 року, тобто через рік після відмови державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, вбачається, що в нотаріальній конторі є заява ОСОБА_1, що станом на 09 грудня 2015 року остання спадщини не прийняла і бажає звернутись до суду за продовженням строку на її прийняття, але до цього часу від ОСОБА_1 не надійшло таких відомостей. Запропоновано якщо вона продовжила строк надати до нотаріальної контори такі відомості та роз'яснено, що якщо протягом 10 днів від ОСОБА_1 не надійде така заява, вона буде вважатися такою, що не прийняла спадщину і не надала необхідних для цього документів і свідоцтва про право на спадщину за законом будуть видані спадкоємцю, що прийняв спадщину та надав всі необхідні документи. Лист ОСОБА_1 отримала 31 грудня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 44).

З позовом до суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулась 20 лютого 2017 року.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини їй було роз'яснено юридичні наслідки такої відмови, зокрема, ст. ст. 225, 229-231, 233, 1273 - 1275 ЦК України, що свідчить про обізнаність позивача зі своїми спадковими правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відсутність реєстрації заяви про відмову від спадщини в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ не є підставою для визнання її недійсною, оскільки ОСОБА_1 не заперечує факт складання в нотаріальній конторі заяви про відмову від прийняття спадщини.

Як сама зазначила в заяві до Сахновщинської державної нотаріальної контори від 09 грудня 2015 року ОСОБА_1 та вказала, що вона не звернулася до нотаріальної контори в шестимісячний строку, оскільки не знала про те, що законом встановлений шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, не знання закону не можуть бути визнані поважними причини нами пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки не свідчать про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини та не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій.

Інших належних та допустимих доказів неможливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 09 грудня 2015 року ОСОБА_1 не надала.

Водночас суд також звертає увагу на те, що в заяві від 09 грудня 2015 року ОСОБА_1 також зазначила, що просить видати їй постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії для звернення до суду, на що державним нотаріусом постановою від 09 грудня 2015 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, проте, з позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду через значний проміжок часу, лише зі спливом більше року, а саме - 20 лютого 2017 року (а.с. 3).

Разом із цим, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, від спадщини, в розумінні положень статті 1273 ЦК України, не відмовлявся, правомірно відповідно до вимог чинного законодавства отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері.

Відтак, враховуючи встановлені обставини справи, підстави для визнання недійсною відмови від спадщини, частково недійсними свідоцтв про право на спадщину відсутні.

Вирішуючи спір, врахувавши положення частини третьої статті 1272 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки не свідчать про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки чи обставин, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність із законодавством про порядок прийняття спадщини не пов'язано з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій, тому підстав для для надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини судом не встановлено.

Покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є достатніми доказами для підтвердження того факту, що на час підписання в нотаріальній конторі заяви про відмову від прийняття спадщини позивач не мала відповідного наміру та це не відповідало її внутрішній волі, вона помилялась дійсних обставин.

Належні, допустимі, достовірні та достатні докази для підтвердження введення ОСОБА_6 в оману під час написання заяви про відмову від прийняття спадщини або прийняття спадщини в установлений законом строк, матеріали справи не містять та позивачем не надано в обґрунтування своїх позовних вимог.

Суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини справи, не взяв до уваги встановлені вище обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 76, частини першої статті доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог суперечить ст. 81 ЦПК України та не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1, що повідомлення про смерть ОСОБА_3 не публікувалось в пресі відповідно до Закону України «Про нотаріат», з урахуванням обставин справи, не є поважною причиною пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини, оскільки про смерть матері позивачу було відомо, що також підтверджується заявами від 14 серпня 2013 року та 08 листопада 2013 року. Свідоцтва про право на спадщину були видані 19 січня 2017 року, з заявою до нотаріальної контори ОСОБА_1 звернулась 09 грудня 2015 року, але до 20 лютого 2017 року не вживала передбачених законом заходів для встановлення судом її додаткового строку для прийняття спадщини, відповідні докази до нотаріальної контори не надала.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року - скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Сахновщинська державна нотаріальна контора, про визнання недійсною відмови від спадщини, частково недійсним свідоцтва на спадщину, про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2019 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді: І.В. Бурлака

А.І. Колтунова