Провадження 2/357/428/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання Александрова А. С.,
за участю представника позивача Плачинди К.О., представника третьої особи Загвоздкіної М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення з-під обтяження нерухомого майна,-
АТ «Укрсоцбанк» (далі «Позивач») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») третя особа - Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення з-під обтяження нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини.
29.11.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступник АТ «Укрсоцбанк», та Відповідачем укладено кредитний договір №385/147/07-Ж. Того ж дня, сторони уклали іпотечний договір, згідно якого, відповідно до п.1.1 на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 73,3 кв.м., під номером АДРЕСА_1 .
Обтяження згідно з іпотечним договором зареєстровано 29.11.2007 року у Державному реєстрі іпотек за номером 6127876.
В зв`язку з систематичним невиконанням Відповідачем умов кредитного договору, Позивач був вимушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.
17.09.2018 року право власності на майно було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Однак Позивачу стало відомо, що реалізувати власне майно на даний час неможливо, оскільки 18.10.2012 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в рамках виконавчого провадження №34796925, винесено постанову про арешт майна Відповідача та оголошення заборони на його відчуження.
На сьогоднішній день, внаслідок винесення обтяження, порушено право Позивача, як власника майна, тому він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, підтримав заявлені вимоги, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Додатково пояснив, що з переходом права власності на квартиру до банку, державним реєстратором було перенесено і накладене ДВС обтяження. Всі ці дії було вчинено відповідно до закону.
В судове засідання Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву та будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.36, 56-59, 67).
В судовому засіданні представник третьої особи Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Загвоздкіна М.С. фактичних обставин справи не оспорювала, втім вважала, що арешт було накладено у рамках виконавчого провадження, яке було відкрито 18.10.2012 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Ковальчук С.П. від 30.07.2018 року. Стягувачем у цьому виконавчому провадженні був Позивач. У межах цього виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на предмет іпотеки, а саме : квартиру, загальною площею 73,3 кв.м., під номером АДРЕСА_1 .
Але, 17.12.2014 року державним виконавцем було прийнято рішення про повернення виконавчого документа на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв до 05.10.2016 року №1404-VIII на підставі п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». При цьому, оскільки законодавством не передбачено зняття арешту у таких випадках, то його знято не було. У лютому 2018 року, матеріали даного виконавчого провадження були знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Надала деталізовану інформацію про чинні та погашені обтяження щодо квартири загальною площею 73,3 кв.м., під номером АДРЕСА_1 . При вирішенні справи поклалася на розсуд суду.
Суд, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
29.11.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступник АТ «Укрсоцбанк», та Відповідачем укладено кредитний договір №385/147/07-Ж (а.с.6-9).
Того ж дня, сторони уклали іпотечний договір, згідно якого, відповідно до п.1.1 на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 73,3 кв.м., під номером АДРЕСА_1 (а.с.10-13).
29.11.2007 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., посвідчено договір іпотеки та накладено заборону відчуження квартири загальною площею 73,3 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , яка належить Відповідачу та зареєстровано в реєстрі за №8124 (а.с.12).
В зв`язку з систематичним невиконанням Відповідачем умов кредитного договору, Позивач був вимушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.
17.09.2018 року право власності на майно було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.17-18).
Відповідно до даних спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи у період з 16.10.2012 року по 17.12.2014 рік в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби перебував на примусовому виконанні виконавчий напис приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Ковальчук С.П. №6171 від 30.07.2012 року по трикімнатній квартирі, загальною площею 73,3 кв.м., під номером АДРЕСА_1 (а.с.60-62).
17.12.2014 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв до 05.10.2016 року №1404-VIII на підставі п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
У лютому 2018 року, матеріали даного виконавчого провадження були знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Вирішуючи дану справу, суд керується наступними нормами матеріального і процесуального права України.
Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є не порушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджанням своїм майном.
Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно з ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Як зазначено у ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тому аналізуючи зібрані докази в їх сукупності у даній справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права.
Судові витрати необхідно залишити за Позивачем згідно з заявою його представника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення з-під обтяження нерухомого майна задовольнити.
Звільнити з під обтяження нерухоме майно, яке належить Акціонерному Товариству «Укрсоцбанк», а саме - трикімнатну квартиру, загальною площею 73,3 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , що накладене 18.10.2012 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в рамках виконавчого провадження №34796925.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлено 05.07.2019 року.

СуддяВ. П. Цукуров