ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №592/15768/18

Провадження № 22-ц/816/1071/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 26 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що з січня 2013 року по листопад 2017 року вона з відповідачем проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мають спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, з листопада 2017 року між ними припинилися сімейні відносини та ведення спільного господарства. ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, грошових коштів, які вона отримує від заробітної плати недостатньо для нормального розвитку та забезпечення дитини.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн щомісяця до повноліття дитини, починаючи стягнення з 23 жовтня 2018 року та сплачувати їх на користь матері дитини - ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, оскільки, враховуючи його матеріальний стан (має нерегулярний заробіток), надання добровільної допомоги сину, оплату вартості навчання його доньки, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, повинен був присудити не більше 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762*100= 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з січня 2013 року до листопада 2017 року сторони у справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мають спільного сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, з листопада 2017 року між ними припинилися сімейні відносини та ведення спільного господарства. ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час вона перебуває на утриманні матері (а.с. 4, 6, 7).

Позивач працює підсобним робочим на будівництві, має не регулярний заробіток. Інших утриманців не має.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 180 СК України на батьків покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, врахувавши положення ст. 182 цього Кодексу, визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені положення закону, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та правильно визначив їх розмір 2000 грн щомісячно, при цьому врахував стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Доводи апеляційної скарги про скрутне матеріальне становище та про оплату вартості навчання дочки не заслуговують на увагу, оскільки належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не підтверджено його незадовільний фінансовий стан, а разова сплата за навчання дочки, яка до того ж є повнолітньою та навчається на заочній формі навчання, не свідчить про його неспроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у визначеному судом розмірі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю.Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик