Справа № 684/646/17
2/684/13/2019 Р І Ш Е Н Н Я
07 травня 2019 року Старосинявський райсуд Хмельницької області
головуючого судді Завадської О.П.
при секретарі Олійник Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт Стара Синява справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,
22 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (правонаступником якого є АТ «Хмельницькобленерго») про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що наказом директора з управління персоналом та юридичних питань ПАТ «Хмельницькобленерго» за № 726-к від 18 жовтня 2017 року його було звільнено з роботи диспетчера Старосинявського РЕМ з 19 жовтня 2017 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул 25 вересня 2017 року без поважних причин. Зазначає, що в той день по розпорядженню директора Старосинявського РЕМ він був відсторонений від роботи. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я звернувся в Старосинявську центральну районну лікарню. Під час огляду лікарем терапевтом визначений діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція та призначене відповідне лікування. З приводу хвороби він звертався до лікаря і наступного дня. Лікарняного листа не брав, оскільки по графіку чергування диспетчерів 26 вересня 2017 року у нього був вихідний, а в наступні дні сподівався на покращення стану здоров`я та планував вийти на роботу. В зв`язку з незаконним звільненням було порушено його право на працю, оскільки у нього були поважні причини для відсутності 25 вересня 2017 року на роботі, тому просить задовольнити його позов.
В судовому засіданні сторона позивача підтримала позовні вимоги за обставин на їх обгрунтування. Крім того позивач повідомив, що о 08.00 год. 25 вересня 2017 року він заступив згідно графіку на чергування диспетчером. На початку робочого дня відбулись збори колективу щодо його роботи диспетчером, які він майже одразу залишив через, на його думку, зневажливе та упереджене ставлення до нього керівництва Старосинявського РЕМ. Після закінчення зборів керівник оперативно диспетчерської групи Старосинявського РЕМ ОСОБА_2 сказав йому йти додому. Оскільки ще зранку він себе погано почував (лихоманка, біль в горлі), він пішов в лікарню. Під час телефонної розмови він повідомив головного інженера Старосинявського РЕМ Кіцуна ОСОБА_3 про неможливість повернутися на роботу через погіршення стану здоров`я, на що останній не заперечував. Після огляду лікар встановив йому діагноз і призначив лікування на кілька днів. Наступного дня він знову звернувся до лікаря, який продовжив йому лікування. Розпорядження про відсторонення йому пред`явили лише 27 вересня 2017 року, яке він відмовився підписувати, так як воно було датоване 25 вересня 2017 року. Про відсутність по причині хвороби на роботі 25 вересня 2017 року він також повідомляв в своїх письмових поясненнях від 09 жовтня 2017 року. Вказав на відсутність у нього дисциплінарних стягнень, на відсутність негативних наслідків роботи та на наявність конфліктних відносин з керівництвом Старосинявського РЕМ, чим пояснює заперечення його колишніми колегами вищевказаних обставин.
Сторона відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог за безпідставністю. Вказала на неналежне виконання позивачем трудових обов`язків на посаді диспетчера, відносно чого проводилась службова перевірка, та у зв`язку з чим останнього було відсторонено від чергування 25 вересня 2017 року. Від підпису про ознайомлення з розпорядженням директора Старосинявського РЕМ про відсторонення від роботи диспетчера позивач відмовився. Через його поспішне залишення роботи, йому не було надано іншої роботи. Змінений графік чергування диспетчерів був розміщений для ознайомлення на стенді. Офіційно позивача ніхто не відпускав з роботи, лікарняного листка чи іншого доказу на підтвердження поважності причин відсутності на роботі він не пред`являв, тому розцінили залишення останнім роботи в робочий час 25 вересня 2017 року, як відсутність на роботі більше трьох годин без поважних причин, про що було складено акт відсутності на роботі, а саме з 9 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв. Подання адміністрації ПАТ «Хмельницькобленерго» про звільнення позивача за прогул розглядалось на засіданні профспілкового комітету Старосинявського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» з участю ОСОБА_1 , де він також не надав жодних доказів про своє захворювання. Згідно відповіді Старосинявської ЦРЛ лікарняний лист ОСОБА_1 з 25 вересня 2017 року по 27 вересня 2017 року не відкривався. Пред`явлений в судовому засіданні запис в амбулаторній картці позивача про хворобу вважають сумнівним та неналежним доказом на підтвердження неможливості останнім виконувати роботу.
Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що наказом генерального директора ПАТ «Хмельницькобленерго» № 603-к від 14 грудня 2015 року ОСОБА_1 переведений на посаду диспетчера оперативно-диспетчерської групи по 2 групі Старосинявського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго», що підтверджується записами в трудовій книжці та копією наказу про переведення.
Розпорядженням директора Старосинявської РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» № 27 від 25 вересня 2017 року диспетчера Старосинявського РЕМ ОСОБА_1 відсторонено від змін з 25 вересня 2017 року.
Згідно акту від 25 вересня 2017 року, складеного комісією, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з вищевказаним розпорядженням.
Нормами ст. 46 КЗпП України визначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Таким чином, відсторонення особи від роботи можливе за наявності передбачених законодавством обставин, які прямо вказані в нормативно-правовому акті.
За змістом вищевказаного розпорядження керівнику ОДГ Старосинявського РЕМ Томашику М.П. наказано відсторонити диспетчера Старосинявського РЕМ Феська ОСОБА_4 від змін з 25 вересня 2017 року за невиконання обов`язків відповідно до п. 4 Посадової інструкції. Відізвати з щорічної відпустки диспетчера Старосинявського РЕМ Момота ОСОБА_5 в зв`язку з виробничою необхідністю та включити в графік чергувань.
Пунктом 4 Посадової інструкції диспетчера оперативно-диспетчерської групи Старосинявськогго району електричних мереж 25-ПІ-34-2015 (далі Посадової інструкції) визначені 12 підстав, за порушення яких передбачена відповідальність диспетчера району електричних мереж. Крім того зазначено, що згідно з діючим законодавстом за порушення вищевказаних пунктів диспетчер ОДГ Старосинявського РЕМ притягується до дисциплінарної, адміністративної, матеріальної та кримінальної відповідальності.
Відсторонення працівника від роботи чи виконання обов`язків за посадою оформляється наказом (розпорядженням) роботодавця із зазначенням не лише підстави відсторонення з посиланням на нормативні акти, а й період, на який працівник відсторонюється від роботи.
Відповідно до інформації службової записки та показів свідка ОСОБА_6 відносно диспетчера Старосинявського РЕМ ОСОБА_1 проводилась службова перевірка щодо порушень виконавчої та трудової дисциплін в частині ігнорування вказівок керівництва Старосинявського РЕМ та неналежного обслуговування населення під час виконання посадових обов`язків, в тому числі недотримання етичних норм в ділових відносинах. У зв`язку з звільненням останнього з роботи в товаристві службова перевірка припинена.
Відсторонення від роботи не являється заходом дисциплінарного стягнення чи впливу, відповідачем в розпорядженні не зазначено, який з обов`язків, передбачених п. 4 Посадової інструкції, порушив позивач, відсутнє відповідне посилання на нормативно-правовий документ, який би передбачав можливість такого відсторонення, не визначено період відсторонення від роботи, сумнівним є належне ознайомлення позивача з даним розпорядженням, позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «Хмельницькобленерго» і саме до повноважень керівника товариства відносяться питання роботи позивача, крім того і в первинному графіку чергувань, і в зміненому графіку чергувань посада позивача не змінена, незрозуміло від виконання яких обов`язків диспетчера відстороними позивача, лише змінений робочий режим, що відповідно стосується умов праці, а не відсторонення від посади (роботи), в подальшому зафіксовано відсутність позивача на роботі диспетчера, що також не узгоджується з попереднім його відстороненням.
Всі ці обставини не відповідають правовій природі відсторонення від посади (роботи) і ставлять під сумнів правомірність даного розпорядження.
У зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці було створено комісію, яка засвідчила факт відсутності ОСОБА_1 на роботі диспетчера 25 вересня 2017 року без поважних причин з 09 год. 30 хв. до 17 год 00 хв. (акт про відсутність на роботі, складений 25 вересня 2017 року о 17 год.)
Як вбачається із двох актів від 27 вересня 2017 року, складених комісією, на пропозиції директора Старосинявської РЕМ Фесько В.М. відмовився від підпису про ознайомлення з актом про його відсутність на роботі 25 вересня 2017 року, а також відмовився надати письмові пояснення щодо причин його відсутності на роботі 25 вересня 2017 року.
09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 на ім`я в.о. Генерального директора ПАТ «Хмельницькобленерго» надав письмові пояснення, де вказав, що був відсутнім на роботі 25 вересня 2017 року через хворобу, в зв`язку з чим проходив курс лікування, про що лікар Старосинявської ЦРЛ здійснив відповідні записи 25 вересня 2017 року та 26 вересня 2017 року в його медичній картці.
Рішенням первинної профспілкової організації Старосинявського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» від 18 жовтня 2017 року надано згоду на звільнення диспетчера Старосинявського РЕМ ОСОБА_1 за п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважної причини.

Наказом директора з управління персоналом та юридичних питань ПАТ «Хмельницькобленерго» № 726-к від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади диспетчера Старосинявського РЕМ з 19 жовтня 2017 року по п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул 25 вересня 2017 року без поважних причин.

У відповідності до п. 1.5 Посадової інструкції диспетчер ОДГ безпосередньо підпорядкований керівнику ОДГ РЕМ.

Положеннями п. 14 Правил внутрішнього трудового розпорядку ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» (далі Правила) визначений робочий час з 8.00 год. до 17.15 год., перерва на обід з 12.00 год. до 13.00 год. По п`ятницях закінчення робочого часу 16.00 год.

Пунктом 15 Правил закріплено, що в окремих випадках робочий час визначається графіками змінності, які затверджуються адміністрацією компанії або структурних підрозділів за погодженням з профспілковим комітетом з дотриманням установленої тривалості робочого часу за тиждень або місяць. Графіки змінності доводяться до відома працівників за тиждень до запровадження їх у дію.

Згідно графіку чергувань оперативного персоналу Старосинявського РЕМ на вересень 2017 року, погодженого головою цехкому Старосинявського РЕМ та затвердженого директором Старосинявського РЕМ 31 серпня 2017 року чергування диспетчера ОСОБА_1 визначалось в денну зміну з 08.00-20.00 год. через день, починаючи з першого числа місяця, таким чином 25 вересня 2017 року він повинен був чергувати з 08.00-20.00 год., 26 вересня 2017 року вихідний, 27 вересня 2017 року чергування з 08.00-20.00 год.

25 вересня 2017 року були внесені зміни в графік чергувань оперативного персоналу Старосинявського РЕМ відповідно до розпорядження № 27 по РЕМ від 25 вересня 2017 року, погоджених головою цехкому Старосинявського РЕМ та затверджених директором Старосинявського РЕМ 25 вересня 2017 року. Даними змінами диспетчеру ОСОБА_1 з 25 вересня 2017 року по 28 вересня 2017 року визначений робочий час з 08.00-17.15 год., а 29 вересня 2017 року з 08.00-16.00 год. Такий же робочий час визначений позивачу і в жовтні 2017 року.

У відповідності частини 1 статті 52 і статті 69 КЗпП графіки змінності затверджує власник або yповноважений ним орган за yзгодженням з виборним органом первинної пpофспілкової організації (профспілковим представником) підприємства. Аналогічна вимога міститься в пункті 4 частини 1 cтатті 247 КЗпП.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 32 КЗпПУ у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України графік роботи відноситься до істотних умов праці.

За характером змін в вищевказаних графіках чергувань оперативного персоналу Старосинявського РЕМ вбачається зміна робочого часу і відповідно оплати праці позивача на посаді диспетчера, а саме позбавлення доплати в нічний час, що являються істотними умовами праці, про зміну яких позивач не повідомлявся не пізніше, ніж за 2 місяці і на які не погоджувався.

За таких обставини впроваджені позивачу зміни робочого часу не відповідають алгоритму дій, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу він зобов`язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п. 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з послідуючими змінами та доповненнями), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факт відсутності позивача на робочому місці у період з 09 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв. 25 вересня 2017 року підтверджується актом про відсутність на робочому місці, складеного комісією Старосинявського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго», табелем обліку робочого часу за вересень 2017 року, службовою запискою і позивачем не оспорюється.

Щодо поважності причин відсутності ОСОБА_1 на роботі 25 вересня 2017 року.

Так, як вбачається із наданої позивачем амбулаторної картки, 25 вересня 2017 року та 26 вересня 2017 року позивач звертався на амбулаторний прийом та був обстежений лікарем-терапевтом Старосинявської ЦРЛ ОСОБА_7 . При обстеженні у ОСОБА_1 було встановлено температуру тіла 39 градусів, пришвидшений пульс, почервоніння горла, жорстке дихання та визначений діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція, який передбачає звільнення від роботи по лікарняному листку, від якого позивач відмовився, мотивуючи наступним вихідним днем та виробничою необхідністю. Зазначені обставини підтверджуються записами в медичній картці ОСОБА_1 , довідкою Старосинявської ЦРЛ від 04.12.2018 року, показами в судовому засіданні лікаря-терапевта ОСОБА_7 та позивача, допитаного в якості свідка.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 в судовому засіданні надали покази про систематичне неналежне виконання диспетчером ОСОБА_1 трудових обов`язків та штучне створення між працівниками конфліктних ситуацій. Щодо обставин відсторонення позивача від роботи, його звільнення свідки надали покази аналогічні поясненням сторони відповідача. Крім того головний інженер ОСОБА_9 заперечив телефону розмову з ОСОБА_1 25 вересня 2017 року щодо його відсутності на роботі, а керівник ОДГ ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 не відпускав з роботи.

Законодавством не визначено переліку обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені ст. 76 ЦПК України. При цьому відсутність працівника на роботі за станом здоров`я може підтверджуватись не тільки лікарняним листком, а й довідкою медичної установи, показами свідків й іншими доказами.

Працівника не можна визнати винним, якщо він неналежно виконує свою роботу внаслідок недостатньої кваліфікації, захворювання або відсутності відповідних умов для її виконання. Наявність поважних причин визнається у разі доведеної непрацездатності працівника, хоча б вона і не була підтверджена листком непрацездатності, оскільки закон не зобов`язує працівника у разі захворювання звертатися до офіційної медицини. Відсутність листка непрацездатності позбавляє лише працівника права на одержання ним допомоги з тимчасової втрати працездатності.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Обов`язок доведення правомірності звільнення працівника при оспорюванні такої покладається на роботодавця (вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, провадження № 61-787св17).

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до переконання про те, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі 25 вересня 2017 року з поважної причини.

Відтак, звільнення позивача з роботи за п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України проведено з порушенням вимог трудового законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, в тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено жодних підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Визначені в пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» підстави зменшення оплати за час вимушеного прогулу при отримані іншого заробітку були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України № 3248-15 від 20 грудня 2005 року «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України».

Тому заробіток позивача за місцем роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕВАТОР БУД ІНВЕСТ» м. Київ та отримана ним допомога по безробіттю не враховуються при визначені розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а отже виплата середньої заробітної платипроводиться за весь час вимушеного прогулу (вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 листопада 2017 року у справі № 299/967/15-ц, провадження № 6-1660цс16).

Відповідно до п. 5 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядку) основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку).

Розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 19 жовтня 2017 року по 07 травня 2019 року включно).

За два місяці перед звільненням (серпень 2017 року та вересень 2017 року) відповідно до виробничого календаря по ПАТ «Хмельницькобленерго» на 2017 рік в серпні 2017 року було 22 робочі дні, у вересні 2017 року 21 робочий день.

22 робочих дні + 21 робочий день = 43 робочих дні.

Заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці перед звільненням (серпень 2017 року та вересень 2017 року) - 9407,54 грн. +8687,04 грн. = 18094,58 грн.

Середньоденна заробітна плата 18094,58 грн. : 43 = 420,80 грн.

Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 складає 162849,60 грн. (420,80 грн. х 387 робочих дні) без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності до підпунктів 9, 10 пункту 18.29 Статуту АТ «Хмельницькобленерго», затвердженого 26 квітня 2018 року загальними зборами ПАТ «Хмельницькобленерго» (протокол загальних зборів ПАТ «Хмельницькобленерго» від 26.04.2018 року № 27) Генеральний директор має право: приймати на роботу, звільняти з роботи, приймати інші рішення з питань трудових відносин Товариства з працівниками Товариства з урахуванням положень цього Статуту. Надавати розпорядження та/або вказівки, які є обов`язковими для виконання усіма особами, які знаходяться у трудових відносинах із Товариством та усіма уповноваженими представниками Товариства.

З огляду на зазначене стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу присуджується саме з АТ «Хмельницькобленерго», оскільки саме товариство є роботодавцем, з яким у позивача були трудові відносини, що узгоджується з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якої виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи.

Враховуючи те, що позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, тому суд присуджує стягнути на користь держави судовий збір з АТ «Хмельницькобленерго».

Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді диспетчера Старосинявського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» з 19 жовтня 2017 року.

Стягнути з АТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 162849 грн. 60 коп. (сума визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з АТ «Хмельницькобленерго» на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: акціонерне товариство «Хмельницькобленерго», місце знаходження: 29018, вул. Храновського, 11 А м. Хмельницький, .

Повне рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя _________ О. П. Завадська