Справа № 570/4747/16-ц
провадження № 2-ві/570/2/19
У Х В А Л А

05 липня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Кмін В.В.,

розглянувши заяву про відвід судді Остапчук Л.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування та передачу автомобіля та технічного паспорта,

в с т а н о в и в:

покликаючись на упередженість судді Остапчук Л.В. при розгляді їх цивільної справи, позивачі у поданій до суду 03 липня 2019 року заяві просять передати справу на розгляд іншого судді.

Ч.8 ст.40 ЦПК України зазначає, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Враховуючи можливість вирішення питання, відсутність необхідності заслуховувати особисті пояснення учасників справи, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути заяву у їх відсутність та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Ст.20 ЦПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає самовідводу. Зважаючи на складність і різноманітність цивільних справ, життєвих явищ, із ними пов`язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для самовідводу судді.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…». Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

В своїй ухвалі від 03 липня 2019 року суддя Остапчук Л.В. в достатній мірі довела неупередженість розгляду нею попередніх цивільних справ за участю заявників, обгрунтованість прийнятих рішень та відсутність правових підстав для відводу тепер.

Вважаю заяву про відвід необгрунтованю, оскільки зазначені у ній обставини не вбачають необрунтованості рішень судді Остапчук Л.В. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначені ч.1 ст.353 ЦПК України, якою не передбачено оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду такої ухвали. Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Згідно з ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.39-40 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у відводі судді Остапчук Л.В. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування та передачу автомобіля та технічного паспорта.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: Кушнір Н.В.