УХВАЛА

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 306/1757/18

провадження № 61-12595ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2011 року такою, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2011 року задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання неврегульованих боргових зобов`язань.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просила визнати ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2011 року такою, що не підлягає виконанню, відповідно до статті 432 ЦПК України.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2011 року такою, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Ухвала суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України).

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскарження ухвал суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, ухвала Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року та постанова Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року не підлягають касаційному оскарженню у зв`язку з відсутністю пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України у переліку оскаржуваних ухвал за пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2011 року такою, що не підлягає виконанню, відмовити.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Жданова