Справа № 417/4629/17
Провадження № 2/417/2/19
РІШЕННЯ

Іменем україни

"25" квітня 2019 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Рукас О.В.

при секретарі Брюховецькій О.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивачів адвоката Красноруцького О.М.

представника відповідача Природи О.В., ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Марківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айдар» про розірвання договорів оренди землі, -

В С Т А Н О В И В :

15.09.2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айдар» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі.

В обґрунтування заявленого позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51, вона є власником земельної ділянки площею 5,8400 га (ділянка НОМЕР_2 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 01.10.2010 р. між нею та відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки НОМЕР_2 площею 5,8400 га (надалі - Договір №1) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 18.10.2010 р. у Марківському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМЕ НОМЕР_4 , виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 05.07.2017 р. позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,2802 га (ділянка НОМЕР_5 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 08.11.2004 р. між відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки № 143 площею 6,28 га (надалі Договір №2) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 09.12.2004р. у Марківському КВР Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Успадкувавши земельну ділянку після смерті батька ОСОБА_4 вона успадкувала його права та обов`язки як орендодавця, визначені вищевказаним договором, які у відповідності до норм ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п. 39 договору не припинилися після його смерті.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМА НОМЕР_6 , виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 24.03.2017 р. позивачка ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,6797 га (ділянка НОМЕР_7 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 20.04.2010 р. між відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , спадкоємцем якого є позивачка ОСОБА_3 , було укладено договір оренди земельної ділянки № 142 площею 5,68 га (надалі - Договір №3) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 24.06.2010 р. в Марківському РВ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Таким чином, між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та відповідачем ТОВ «Айдар» склалися договірні правовідносини, врегульовані ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі».

При укладенні Договорів №1 та № 3 пунктами 9, 10 та 13 передбачено, що розмір орендної плати встановлюється щорічно згідно додатку до договору оренди землі. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: мука, насіння соняшника 5%, фуражне зерно 35%, грубі корма 45%, відробітково 15%; номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем в рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, що щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем і орендарем і є додатком до цих договорів. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

При укладенні Договору № 2 пунктом 9 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: мука, насіння соняшника 5%, фуражне зерно 35%, грубі корма 45%, відробітково 15%.

За всі роки дії договорів відповідач, порушуючи умови договору, ще жодного разу не склав додаткову угоду про погодження розміру орендної плати, а сам одноосібно визначав розмір орендної плати та надавав її. Отже, при укладенні зазначених договорів відповідач навмисно не передбачив розмір орендної плати, щоб потім при виплаті орендної плати проводити розрахунки на свій власний розсуд. Цим порушенням істотної умови договору в значній мірі порушуються права орендодавця в частині отримання узгодженого розміру орендної плати.

Таким чином, при укладенні зазначених договорів відсутня така істотна умова як розмір орендної плати.

Пунктами 37,38 Договорів № 1, № 3 та пунктами 36, 37 Договору №2 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, передбачених законом.

Крім того, в кінці серпня 2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату їй заборгованості по орендній платі по Договору №2 за період, починаючи з 2014 р. по цей час. Відповідач повідомив їй, що видасть орендну плату при умові продовження договору на більш тривалий термін, чим грубо порушив її права орендодавця. Вона повідомила відповідача, що не має наміру продовжувати дію договору, а тому відповідач в порушення умов договору взагалі не сплатив орендну плату за 2014, 2015, 2016 роки, в зв`язку з чим перед нею мається заборгованість з орендної плати за вказані 3 роки, розмір якої їй не відомий. Отже, відповідачу було відомо про її спадкові права, але ним не була погашена заборгованість по орендній платі.

Також, в порушення п.32 Договорів № 1, № 3 та п.31 Договору № 2, відповідач погіршує родючість земельних ділянок, оскільки в порушення постанови КМУ № 164 від 11.02.2010 року «Про затвердження нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах», ст. 35 Закону України «Про охорону земель» порушує допустимі нормативи періодичності для вирощування різних сільськогосподарських культур на одному і тому самому полі.

Таким чином, відповідач неналежно виконує свої обов`язки, передбачені Законом України «Про оренду землі» та умовами договорів оренди землі, оскільки, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.

01.02.2019 року через канцелярію суду представник позивача - адвокат Красноруцький О.М. надав заяву про залишення позовної вимоги про стягнення з ТОВ «Айдар» на користь ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за 2014 2016 роки за договором оренди землі від 08.11.2004 року, укладеного між ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 та ТОВ «Айдар», в особі Директора Природи В.І., який зареєстрований у Марківському КВР Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 09.12.2004 року без розгляду (т.2 а.с.93).

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 05.02.2019 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Айдар» на користь ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за 2014 - 2016 роки за договором оренди землі від 08.11.2004 року, укладеного між ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 та ТОВ «Айдар», в особі директора Природи В.І., який зареєстрований у Марківському КВР Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 09.12.2004 року (т.2 а.с.115-116).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, та розірвати договір оренди належної їй земельної ділянки площею 5,8400 га (ділянка НОМЕР_2 , кадастровий номер НОМЕР_3 , укладений 01.10.2010 р. між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи В.І., який зареєстровано у Марківському РВ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 18.10.2010 р.; розірвати договір оренди належної їй земельної ділянки площею 6,2802 га (ділянка НОМЕР_5 , кадастровий номер НОМЕР_3 , укладений 08.11.2004р. між ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є вона та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи В.І., який зареєстрований у Марківському КВР Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 09.12.2004 р.; розірвати договір оренди належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 5,6797 га (ділянка НОМЕР_7 , кадастровий номер НОМЕР_3 , укладений 20.04.2010 р. між ОСОБА_6 , спадкоємцем якої є ОСОБА_3 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи В.І., який зареєстрований у Марківському РВ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 24.06.2010 р.

Доводи, викладені у позові позивач ОСОБА_1 підтримала, та суду пояснила, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51 вона є власником земельної ділянки площею 5,8400 га (ділянка НОМЕР_2 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 01.10.2010 р. між нею та відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки НОМЕР_2 площею 5,8400 га ( надалі - Договір №1) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 18.10.2010 р. у Марківському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМЕ НОМЕР_4 , виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 05.07.2017 р. позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,2802 га (ділянка НОМЕР_5 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 08.11.2004 р. між відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки № 143 площею 6,28 га (надалі Договір №2) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 09.12.2004 р. у Марківському КВР Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Успадкувавши земельну ділянку після смерті батька ОСОБА_4 вона успадкувала його права та обов`язки як орендодавця, визначені вищевказаним договором, які у відповідності до норм ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п. 39 договору не припинилися після його смерті.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМА НОМЕР_6 , виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 24.03.2017 р. позивачка ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,6797 га (ділянка НОМЕР_7 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 20.04.2010 р. між відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , спадкоємцем якого є позивачка ОСОБА_3 , було укладено договір оренди земельної ділянки № 142 площею 5,68 га (надалі - Договір №3) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 24.06.2010 р. в Марківському РВ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

За всі роки дії договорів відповідач, порушуючи умови договору, ще жодного разу не склав додаткову угоду про погодження розміру орендної плати, а сам одноосібно визначав розмір орендної плати та надавав її, спочатку у розмірі 3%, потім сплачував 5%, а потім зменшив до 3%. Отже, при укладенні зазначених договорів відповідач навмисно не передбачив розмір орендної плати, щоб потім при виплаті орендної плати проводити розрахунки на свій власний розсуд. Вважає, що такими діями відповідач порушив істотні умови договору, та в значній мірі порушив її права орендодавця в частині отримання узгодженого розміру орендної плати. Зазначає, що з 2010 року по теперішній час жодної додаткової угоди не укладено. Заборгованість по орендній плату ТОВ «Айдар» виплатив лише після її звернення до суду. Крім того, вона не може сказати, чи в повному обсягу виплачена заборгованість по орендній платі, оскільки її розмір до сьогоднішнього дня так узгоджено не було і додаткових угод не укладено.

Щодо порушення строків позовної давності на які посилається представник відповідача ОСОБА_7 заперечує, оскільки договори на даний час є чинними та діючими, тому строки не порушені.

Представник позивачів - адвокат Красноруцький О.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивачів про розірвання договорів оренди землі підтримав, прохав суд позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог пояснив, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,8400 га ( ділянка НОМЕР_2 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 01.10.2010 р. між ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки НОМЕР_2 площею 5,8400 га ( надалі - Договір №1) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 18.10.2010 р. у Марківському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМЕ НОМЕР_4 , виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 05.07.2017 р. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,2802 га ( ділянка НОМЕР_5 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 08.11.2004 р. між відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , було укладено договір оренди земельної ділянки № 143 площею 6,28 га (надалі Договір №2) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 09.12.2004 р. у Марківському КВР Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Успадкувавши земельну ділянку після смерті батька ОСОБА_4 , ОСОБА_1 успадкувала його права та обов`язки як орендодавця, визначені вищевказаним договором, які у відповідності до норм ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п. 39 договору не припинилися після його смерті.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМА НОМЕР_6 , виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 24.03.2017 р. позивачка ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,6797 га (ділянка НОМЕР_7 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області. 20.04.2010 р. між відповідачем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , спадкоємцем якого є позивачка ОСОБА_3 , було укладено договір оренди земельної ділянки № 142 площею 5,68 га (надалі - Договір №3) строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 24.06.2010 р. в Марківському РВ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Згідно ст.148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Таким чином, між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ТОВ «Айдар» склалися договірні правовідносини, врегульовані ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі».

При укладенні Договорів №1 та № 3 п. 9 передбачено, що розмір орендної плати встановлюється щорічно згідно додатку до договору оренди землі.

В ході розгляду справи було встановлено, що за всі роки дії договорів відповідач, порушуючи умови договору, ще жодного разу не склав додаткову угоду про погодження розміру орендної плати, а сам одноосібно визначав розмір орендної плати та надавав її, що підтверджується розрахунками нарахування та виплати орендної плати по ТОВ «Айдар»:

- від 20.12.2017 року вих. № 366 по договору між ТОВ «Айдар» і ОСОБА_8 (договір № 3): з 2010 по 2014 рік - 3 відсотки від нормативної грошової оцінки; 2015-2016 роки 5 відсотків від нормативної грошової оцінки; 2017 рік 3 відсотки від нормативної грошової оцінки. Звернув увагу суду на те, що після подачі позову до суду розмір орендної плати був зменшений з 5 % до 3 %,

- від 20.12.2017 року вих. № 36 по договору між ТОВ «Айдар» і ОСОБА_4 (договір № 2): 2012-2017 роки - 3 відсотки від нормативної грошової оцінки,

- від 20.12.2017 року вих. № 368 від 20.12.2017 року по договору між ТОВ «Айдар» і ОСОБА_1 : 2015-2016 роки - 5 відсотків від нормативної грошової оцінки; 2017 рік - 3 відсотки від нормативної грошової оцінки. Також звернув увагу суду на те, що після подання позову до суду розмір орендної плати був зменшений з 5 % до 3%.

В ході розгляду справи, відповідачем до Марківського районного суду було надано інші розрахунки суми орендної плати від 27.02.2018 року, в яких орендну плату по всім трьом договорам було перераховано на 3 відсотки, вже після її виплати, тобто внесено виправлення записів в первинних документах бухгалтерського обліку, що є порушенням вимог ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та намаганням відповідача спотворити факти виплати орендної плати та ввести в оману суд, щодо наявності переплати позивачам сум орендної плати за землю.

Крім того в порушення п.12 Договору №1 та №3, пункту 11 Договору №2 відповідач оренду плату за 2018 рік не виплатив у встановлений договорами строк - до 31 грудня. Згідно письмових пояснень гр. ОСОБА_9 за 2018 рік орендна плата за землю була виплачена тільки 17.01.2019 року після звернення по виплати ОСОБА_1 до відповідача. Відповідач знову самостійно нарахував та виплатив орендну плату без узгодження, в розмірі приблизно 4200 грн. за 1 ділянку, що згідно матеріалів справи становить 3% від нормативної грошової оцінки.

Таким чином, при укладенні зазначених договорів відповідач навмисно не передбачив розмір орендної плати, щоб потім при виплаті орендної плати проводити розрахунки на свій власний розсуд. Цим порушенням істотної умови договору в значній мірі порушуються права орендодавця в частині отримання узгодженого розміру орендної плати, що є порушенням вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент укладення договорів). Невиконання відповідачем обов`язку по щорічному узгодженню розміру орендної плати за земельну ділянку, а також те, що невиконання такого обов`язку є порушенням істотних умов договору, тягне за собою припинення договору оренди землі внаслідок його розірвання.

Твердження представника відповідача про те, що жодним нормативно-правовим актом та договором не передбачено обов`язку Орендаря узгоджувати розмір орендної плати та здійснювати її виплату в узгодженому розміру не відповідає дійсності.

Пунктами 32 договорів 1 і 3 та п.31 договору 2 встановлено обов`язки Орендаря, в тому числі і обов`язок щодо сплати орендної плати впродовж всього періоду оренди у розмірах та у строки, передбачених договором. Пунктами 12 договорів 1 і 3 та п.11 договору 2 передбачено, що орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року. Аналізуючи в сукупності зазначені умови договору з умовами, передбаченими в п.9 договорів щодо встановлення розміру орендної плати щорічно згідно додатку до договорів, приймаючи до уваги обов`язок орендаря виплати орендної плати до 31 грудня поточного року робить висновок, що Орендар неналежно виконує умови договору, оскільки без погодження розміру орендної плати з Орендодавцем протягом поточного року, орендар не може виконати цю умову договору та не намагається цього зробити. Пунктами 15 договорів 1,3 та п. 14 договору 2 передбачено, що у разі не внесення орендної плати у строки, визначені договором справляється пеня, яка в порушення зазначених умов договору, за 2018 рік не нараховувалась, та не виплачувалась, оскільки виплата відбулась тільки після особистого звернення ОСОБА_1 до відповідача 17 січня 2019 року, тобто за 17 днів прострочення повинна бути нарахована та виплачена пеня, що свідчить про свідоме ігнорування прав ОСОБА_10 Орендарем.

Зазначає, що пунктами 37,38 Договорів № 1, № 3 та пунктами 36, 37 Договору №2 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, передбачених законом.

Щодо твердження відповідача про сплив позовної давності при пред`явлені даного позову, зазначив, що договори оренди є діючими і порушення прав позивачів є триваючим, тобто правових підстав для ствердження про початок спливу терміну позовної давності не має, оскільки позивачі мають право до закінчення строку дії договору в будь-який момент пред`явити позов про розірвання договору при неналежному виконанні його умов з боку Орендаря, згідно вимог ч.2 ст.651 ЦК України та ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі».

Крім того, що за їхніми клопотанням у відповідача витребовувались докази, а саме агрохімічний паспорт поля, на якому розташовані земельні ділянки, належні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який повинен обов`язково бути розроблений, згідно Указу Президента України від 02.12.1995 року № 1118/95 «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення» та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 536 від 11.10.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 23.12.2011 року за № 1517/20255, такі докази відповідачем суду надані так і не були, що позбавило позивачів можливості дослідити факт погіршення відповідачем родючості земельних ділянок та дослідити періодичність вирощування різних сільськогосподарських культур на одному і тому самому полі згідно допустимих нормативів у відповідності до постанови КМУ № 164 від 11.02.2010 року «Про затвердження нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах» та ст. 35 Закону України «Про охорону земель».

Таким чином представник позивачів вважає, що ними у відповідності до вимог ст.12,81 ЦПК України було повністю доведено систематичне порушення умов договорів оренди землі з боку відповідача, що є підставою для розірвання вказаних договорів. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачем ОСОБА_1 спірний договір № 141 було укладено особисто, без участі представників, державна реєстрація договору відбулася 18.10.2010 року. Згідно ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач зазначила, що жодного разу додаткова угода до договору оренди землі не укладалася, а тому вона вважає, що відповідачем навмисно не було передбачено розмір орендної плати, чим в значній мірі порушуються права орендодавця. Вважає, що позивач ОСОБА_1 про відсутність додаткових угод дізналася з моменту їх не складення, тобто в момент укладання договору, або протягом наступного, 2011 року. Враховуючи те, що станом на день звернення до суду, строк позовної давності сплив, тобто пройшло більше трьох років з того моменту, коли позивач дізналася про порушення її права, то позовна вимога про розірвання договору на підставі істотного порушення права позивача задоволенню не підлягає, на підставі спливу строку позовної давності.

Спадкодавцем позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 спірний договір № 143 було укладено особисто, без участі представників, державна реєстрація договору відбулася 09.12.2004 року. Про відсутність додаткової угоди спадкодавець позивачки ОСОБА_4 повинен був дізнатися саме в момент їх не складення, тобто в момент укладання договору, або протягом наступного, 2005 року. Враховуючи те, що станом на день звернення до суду, строк позовної давності сплив, тобто пройшло більше трьох років з того моменту, коли позивач або її спадкодавець дізналися про порушення права, то позовна вимога про розірвання договору на підставі істотного порушення права позивача задоволенню не підлягає на підставі спливу строку позовної давності.

Також спадкодавцем позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_6 спірний договір № 142 було укладено особисто, без участі представників, державна реєстрація договору відбулася 24.06.2010 року. Позивач зазначала, що жодного разу додаткова угода до договору оренди землі не укладалася, а тому позивач вважає, що відповідачем навмисно не було передбачено розмір орендної плати, чим в значній мірі порушуються права орендодавця. Таким чином, про відсутність додаткових угод спадкодавець позивача повинен був дізнатися саме в момент їх не складення, тобто в момент укладання договору, або протягом наступного, 2011 року. Враховуючи те, що станом на день звернення до суду, строк позовної давності сплив, тобто пройшло більше трьох років з того моменту, коли позивач або її спадкодавець дізналися про порушення її права, то позовна вимога про розірвання договору на підставі істотного порушення права позивача задоволенню не підлягає на підставі спливу строку позовної давності.

Щодо твердження, що відповідач в порушення умов Договорів погіршує родючість земельних ділянок, то до матеріалів позовної заяви не надано жодного належного документу, яким встановлено факт безпосереднього погіршення родючості, що свідчить про не підтвердження доказами даних вимог позивача.

На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т.1 а.с.115 -116).

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_7 , ОСОБА_2 пояснювали, що відповідно до Державних Актів на право власності на земельні ділянки НОМЕР_7 , було укладено договори оренди земельних ділянок строком на 15 років, та була проведена їх державна реєстрація. Договори з ТОВ «Айдар» укладені відповідно до законодавства України, містять всі необхідні істотні умови та належним чином були зареєстровані. Підстави, на які посилаються позивачі, щодо розірвання договорів оренди землі, а саме що ТОВ «Айдар» порушив умови, оскільки не уклав додаткових угод та односторонньо встановлює розмір орендної плати, вважає безпідставними. ТОВ «Айдар» виконав всі вимоги передбачені ст.ст.626-629 ЦК України та ст.13 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 року N 92/2002 визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Вважає, що розмір орендної плати 3% є встановленим Законом України.

Додаткова угода до договору є двостороннім правочином та може бути укладеною тільки за взаємною згодою сторін договору і не може бути укладеною в односторонньому порядку. Таким чином, позивач має такі ж права, щодо пропозиції укласти додаткову угоду до Договору оренди землі як і Відповідач. Але за весь час існування договірних відносин за спірним Договором Позивач жодного разу не запропонувала укладення додаткової угоди.

Між ТОВ «Айдар» та ОСОБА_1 в 2015 році була укладена додаткова угода, але позивач цю угоду приховала. У 2012 році також була підписана додаткова угода між сторонами. Вважає, що позивачі бажають спотворити факти.

ТОВ «Айдар» своєчасно виплачує оренду плату позивачам, і заборгованість відсутня. В 2018 році позивач ОСОБА_1 не зверталась до ТОВ «Айдар» за виплатою грошових коштів, лише після направлення повідомлення вона прийшла та отримала виплату.

При передачі земельних ділянок в оренду позивачами не було проведено досліджень щодо стану родючості земель, таким чином стверджувати, що зараз погіршилась родючість не має підстав, оскільки порівняти ні з чим.

Прохали суд відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює касиром у ТОВ «Айдар». Нарахування орендної плати до її компенсації не входить, вона тільки видає гроші. Здійснює нарахування та вносить відомості про виплату ОСОБА_12 Їй передається відомості зі вказаною нарахованою сумою для виплати орендної плати за землю. Вона виплачує зазначені у відомостях грошові кошти, коли людина звертається по виплату. Позивачу ОСОБА_1 дійсно були виплачені грошові кошти за 2018 рік тільки в січні 2019 року, в сумі 8496 грн. за 2 ділянки та ОСОБА_3 в сумі 4248 грн. за 1 ділянку. Про отримання грошових коштів, остання розписалась у видаткових касових ордерах. На даний час заборгованості по орендній платі перед ОСОБА_1 не має, оскільки ОСОБА_1 отримала грошові кошти за оренду земельних ділянок за всі роки.

Суд, заслухавши пояснення сторін по суті заявлених вимог, покази свідка, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51, ОСОБА_1 на підставі Рішення Марківського районного суду від 16.11.2009 року по справі №2-531/09, є власником земельної ділянки площею 5,8400 га (ділянка НОМЕР_2 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області ( т.1 а.с.17).

Відповідно Договору оренди землі від 01.10.2010 р. укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 , було укладено договір оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки НОМЕР_2 площею 5,8400 га строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 18.11.2010 р. у Марківському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (т.1 а.с.22-24).

Відповідно до розділу «Орендна плата» вказаного договору:

- у п.9 зазначено, що розмір орендної плати встановлюється щорічно згідно додатку до договору оренди земля;

- п.10. Орендна плата вноситься орендарем у формі та в розмірі мука, насіння соняшника-5%, фуражне зерно-35%, грубі корма-45%, відробітково-15%, номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, що щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем і орендарем і є додатком до цього договору;

- п.11. Обчислення розміру орендної плати на земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації;

- п.12. Орендна плата вноситься у такі строки до 31 грудня поточного року;

- п.13. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами;

- п. 14. Розмір орендної плати переглядається один раз у два роки у разі зміни мов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, та тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством; погіршення стану орендованої ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом;

- п.15. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» зазначено:

- п.36. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку;

- п.37. Дія договору припиняється у разі:

а) закінчення строку, на який його було укладено;

б) придбання орендарем земельної ділянки у власність;

в) викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

г) ліквідації юридичної особи орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

- п.38. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

а) взаємною згодою сторін;

б) рішенням суду на вимогу однієї із сторін (у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом).

- п.39. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умови розірвання договору в односторонньому порядку є: тільки ліквідація підприємства ТОВ «Айдар».

- п.40. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання. Право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідно до розділу «Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору» зазначено:

- п.41. За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору;

- п.42. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Договір є чинним (т.1 а.с. 22-24).

Відповідно Типового договору оренди землі від 08.11.2004 р., укладеного між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 , було укладено договір оренди земельної ділянки № 143 площею 6,28 га строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 09.12.2004 р. у Марківському КВР Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

В договорі зазначено:

- п. 9. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі муки, насіння соняшника-5%, фуражне зерно-35%, грубі корма-45%, відробітково-15%;

- п.1.0 Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється(без урахування) індексів інфляції.

- п.11. Орендна плата вноситься у такі строки до 31 грудня поточного року.

- п.12. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

- п.13. Розмір орендної плати переглядається щорічно один раз у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, та тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

- п.14. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі __% (не зазначено) несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» зазначено:

- п.35. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку;

- п.36. Дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- ліквідації юридичної особи орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

- п.37. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін (у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом).

- п.38. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умови розірвання договору в односторонньому порядку є: тільки ліквідація підприємства ТОВ «Айдар».

- п.39. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання. Право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи- орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору.

Відповідно до розділу «Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору» зазначено:

- п.40. За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору;

-п.41. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Договір є чинним. (т.1 а.с.26-28).

Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМЕ № 331865, виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є. від 05.07.2017 р., зареєстровано в реєстрі за №1533, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,2802 га (ділянка НОМЕР_5 , кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.18).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 91195977 від 05.07.2017 року, земельна ділянка НОМЕР_5 , кадастровий номер НОМЕР_3 , площею 6,2802 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1533 від 05.07.2017 року, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , розмір частки 1/1 (а.с.20).

Успадкувавши земельну ділянку після смерті батька ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 успадкувала його права та обов`язки як орендодавця, визначені вищевказаним договором, які у відповідності до норм ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п. 39 договору не припинилися після його смерті.

Відповідно Договору оренди землі від 20.04.2010 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_8 та орендарем ТОВ «Айдар» в особі директора ОСОБА_2 , було укладено договір оренди земельної ділянки № 142 площею 5,68 га строком на 15 років, державна реєстрація якого проведена 24.06.2010 р. у Марківському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». В договорі зазначено, що розмір орендної плати встановлюється щорічно згідно додатку до договору оренди землі (п.9). Орендна плата вноситься орендарем у формі та в розмірі мука, насіння соняшника-5%, фуражне зерно-35%, грубі корма-45%, відробітково-15%, номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, що щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем і орендарем і є додатком до цього договору (п.10). Обчислення розміру орендної плати на земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (п.11). Орендна плата вноситься у такі строки до 31 грудня поточного року (п.12). Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п.13). Розмір орендної плати переглядається один раз у два роки у разі зміни мов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, та тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством; погіршення стану орендованої ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п.14). У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення (п.15).

Відповідно до розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» зазначено:

- п.36. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку;

- п.37. Дія договору припиняється у разі:

а) закінчення строку, на який його було укладено;

б) придбання орендарем земельної ділянки у власність;

в) викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

г) ліквідації юридичної особи орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

- п.38. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

а) взаємною згодою сторін;

б) рішенням суду на вимогу однієї із сторін( у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом).

- п.39. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умови розірвання договору в односторонньому порядку є: тільки ліквідація підприємства ТОВ «Айдар».

- п.40. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання. Право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи- орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідно до розділу «Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору» зазначено:

- п.41. За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору;

- п.42. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Договір є чинним (т.1 а.с.30-32).

Відповідно Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_8 , ОСОБА_13 уклав шлюб з ОСОБА_8 02 грудня 2011 року, актовий запис №42. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_14 (т.1 а.с.15).

Згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_9 , ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.16).

Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМА НОМЕР_6 , виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є. 24.03.2017 р., зареєстровано в реєстрі за №668, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження є спадкоємцем майна ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видане вказане свідоцтво складається з земельної ділянки НОМЕР_7 , площею 5,6797 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області (т.1 а.с.19).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 83356158 від 24.03.2017 року, земельна ділянка НОМЕР_7 , кадастровий номер НОМЕР_3 , площею 5,6797 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 668 від 24.03.2017 року, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , розмір частки 1/1 (т.1 а.с.21).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 6 жовтня 1998 року відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі.

Відповідно статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов`язки.

Згідно ст.15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі визначено, зокрема: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди, плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Обов`язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі», регламентує загальний порядок розірвання договору оренди землі, зокрема: ч. 3 та ч. 4 статті встановлюють, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішення суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч.1ст.32 Закону України «Про оренду землі»на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст.24,25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону земель», власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ч. 1 ст.526, ч. 1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 626 ЦК України, зміст договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629, ч. 1,2 ст.651 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч.1ст.638 ЦК України. договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов цього договору.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із п.п. 38, 39 Договорів оренди землі від 01.10.2010 року, від 20.04.2010 року, п.п. 36, 37 Договору оренди землі від 08.11.204 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є тільки ліквідація підприємства ТОВ «Айдар».

Згідно ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

є) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні судом було встановлено, що згідно Розрахункової картки по виплаті за оренду земельного паю ОСОБА_1 нараховано в:

2015 році-5% від грошової оцінки 7329,35 грн.;

2016 році-5% від грошової оцінки 8795,22 грн.;

2017 році -3% від грошової оцінки 5277,13грн. (т.1 а.с.100)

Згідно з Розрахунковою карткою по виплаті за оренду земельного паю ОСОБА_4 нараховано в:

2012 році -3% від грошової оцінки 3520,90 грн.;

2013 році -3% від грошової оцінки 3520,90 грн.;

2014 році -3% від грошової оцінки 3520,90грн.;

2015 році -3% від грошової оцінки 4397,61грн.;

2016 році -3% від грошової оцінки 5277,13грн.;

2017 році -3% від грошової оцінки 5277,13грн. (т.1 а.с.101)

Згідно з Розрахунковою карткою по виплаті за оренду земельного паю ОСОБА_3 нараховано в:

2017 році -3% від грошової оцінки 5277,13грн. (т.1 а.с. 97).

Згідно з Розрахунковою карткою по виплаті за оренду земельного паю ОСОБА_8 нараховано в:

2010 році -3% від грошової оцінки 2005,07 грн.;

2011 році -3% від грошової оцінки 2005,07 грн.;

2012 році - 3% від грошової оцінки 3520,90 грн.;

2013 році -3% від грошової оцінки 3520,90 грн.;

2014 році - 3% від грошової оцінки 3520,90 грн.;

2015 році - 5% від грошової оцінки 7329,35 грн.;

2016 році - 5% від грошової оцінки 8795,22 грн.;

2017 році - 3% від грошової оцінки 5277,13 грн.( т.1 а.с.98-99)

Судом також було встановлено в судовому засіданні, що пізніше відповідач надав суду інший розрахунок суми орендної плати за спірними договорами зі зміненими відсотками (з 5% на 3%), за той самий період, з якого вбачається, що за:

Ділянкою №141 ОСОБА_1 в

2014 році - орендна плата 3% від НГО за рік - 3520,90 грн.;

2015 році - орендна плата 3% від НГО за рік - 4397,83 грн.;

2016 році - орендна плата 3% від НГО за рік - 5276,95 грн.;

2017 році - орендна плата 3% від НГО за рік - 5276,95 грн..

Заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Айдар» на день складення розрахунку складає 5425,33 грн. (т.1 а.с.133).

Ділянкою №142 ОСОБА_3 (спадкування після ОСОБА_8 ) в

2014 році - орендна плата 3% від НГО за рік -3520,90 грн.;

2015 році - орендна плата 3% від НГО за рік -4397,83 грн.;

2016 році - орендна плата 3% від НГО за рік - 5276,95 грн.;

2017 році - орендна плата 3% від НГО за рік - 5276,95 грн..

Заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «Айдар» на день складення розрахунку складає 5424,52 грн. (т.1 а.с.136).

Ділянкою №143 ОСОБА_1 (спадкування після ОСОБА_4 ) в

2014 році - орендна плата 3% від НГО за рік -3520,90 грн.;

2015 році - орендна плата 3% від НГО за рік -4397,83 грн.;

2016 році - орендна плата 3% від НГО за рік -5276,95 грн.;

2017 році - орендна плата 3% від НГО за рік -5276,95 грн..

Заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Айдар» на день складення розрахунку складає 12 грн. 50 коп. (т.1 а.с.139).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що надані суду розрахунки підтверджують, що розмір орендної плати за Договорами оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 5,8400 га (ділянка НОМЕР_2 ), укладений 01.10.2010 р. між ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи В.І., оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 6,2802 га (ділянка НОМЕР_5 ), укладений 08.11.2004 р. між ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи В.І., оренди належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 5,6797 га (ділянка НОМЕР_7 ), укладений 20.04.2010 р. між ОСОБА_6 , спадкоємцем якої є ОСОБА_3 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи ОСОБА_16 .І. , в розмірі 3% - 5% -3% встановлювався відповідачем самостійно, на власний розсуд, в порушення умов Договорів. Посилання відповідача на помилку бухгалтера, суд вважає не доведеним та не підтвердженим в судовому засіданні.

Посилання відповідача на те, що між ТОВ «Айдар» та ОСОБА_1 в 2012 році, 2015 році були укладені додаткові угоди, суд вважає необґрунтованими, так як вони не доведені в судовому засіданні, оскільки відповідачем дані ствердження так і не були підтверджені доказами в судовому засіданні, дані додаткові угоди суду надані не були.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за всі роки дії договорів відповідач, порушуючи умови договору, жодного разу не склав додаткову угоду про погодження розміру орендної плати, а сам одноосібно визначав розмір орендної плати та надавав її, чим істотно порушив умови договорів, та в значній мірі порушив права орендодавців в частині отримання узгодженого розміру орендної плати.

В ході розгляду справи позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні було зазначено, що орендну плату по зазначених Договорах за 2018 рік вона отримала лише 17.01.2019 року, що також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_11

Таким чином суд встановив, що відповідач в порушення умов Договорів, а саме п.12 Договору №1 та №3, пункту 11 Договору №2 , оренду плату за 2018 рік не виплатив у встановлений договорами строк - до 31 грудня, що є також порушенням умов Договорів.

В судовому засіданні не знайшов свого об`єктивного підтвердження факт погіршення відповідачем родючості земельних ділянок, оскільки на підтвердження або спростування даного факту, суду не було надано жодного доказу.

Відповідачем у запереченнях на позовну заяву, було заявлено про застосування строків позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Щодо застосування строків позовної давності суд дійшов наступного висновку. Зазначені вище Договори оренди земельних ділянок є діючими, а порушення прав позивачів є триваючим, тому на думку суду правових підстав для ствердження про початок спливу терміну позовної давності не має, оскільки позивачі дійсно мають право до закінчення строку дії договорів в будь-який момент пред`явити позов про розірвання договору при неналежному виконанні його умов (ч.2 ст.651 ЦК України, ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі»).

На підставі викладеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1920 (640 грн. (оскільки позов поданий у 2017 році) х 3) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,2,6,13,15,21,25,27, 31,32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 93, 124, 141, 152 ЗК України, ст.ст. 15,526,530, 626, 629, 638, 651 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 263,265,268, 352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айдар» про розірвання договорів оренди землі задовольнити в повному обсязі.

Розірвати Договір оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 5,8400 га (ділянка НОМЕР_2 , кадастровий номер НОМЕР_3 , укладений 01.10.2010 р. між ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи В.І.

Розірвати договір оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 6,2802 га (ділянка НОМЕР_5 , кадастровий номер НОМЕР_3 , укладений 08.11.2004 р. між ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи В.І.

Розірвати договір оренди належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 5,6797 га (ділянка НОМЕР_7 , кадастровий номер НОМЕР_3 , укладений 20.04.2010 р. між ОСОБА_6 , спадкоємцем якої є ОСОБА_3 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар» в особі директора Природи В.І.

Стягнути з ТОВ «Айдар» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ) судовий збір у розмірі 1920 грн. 00 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні 25 квітня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено 15 травня 2019 року.

Суддя: О.В.Рукас