Провадження № 2/369/27/19
06.05.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Бугайовій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крайтек Україна» про стягнення компенсації за невчасно виплачену заробітну плату та відшкодування моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Крайтек Україна» про стягнення компенсації за невчасно виплачену заробітну плату та відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 18 травня 2017 року вона була прийнята на роботу на посаду фахівця фінансів у ТОВ «Крайтек Україна».
31 жовтня 2018 року вона звільнилась з роботи за угодою сторін на підставі положень п. 1 ст. 36 КЗпП України.
На день звільнення їй мали перерахувати 45 596,20 грн., що включає заробітну плату за жовтень, та компенсацію невикористаної відпустки.
Позивач посилалась на те, що всупереч вимогам чинного законодавства виплата їй не надійшла. Зі слів керівництва ТОВ «Крайтек Україна» дана обставина сталася внаслідок технічних проблем.
Позивач зазначила, що вказані дії ТОВ «Крайтек Україна» є незаконними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України «при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення».
Рахунок позивачем був отриманий 07 листопада 2018 року, що підтверджується випискою з банку.
Нарахована заробітна плата за серпень становить 54 139,94 грн. + нарахована заробітна плата за вересень становить 53 615,94 грн. = 107 755,88 грн..
Фактично відпрацьовані дні : серпень 22 дні + вересень 20 днів = 42 дні. 107 755,88/42 = 2565,61 грн. середній заробіток за 1 день (2565,61 грн. х 7 днів = 179559,27 грн.).
Розмір середнього заробітку за 7 днів затримки виплати становив 17 959,27 грн..
Позивач зазначила, що внаслідок протиправних дій ТОВ «Крайтек Україна» їй було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінила в розмірі 20 000 грн., оскільки їй потрібно було докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП У5країни, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Крайтек Україна» компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 17 959,27 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн..
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач позов підтримала та просила проводити розгляд справи за відсутності позивача.
У судове засідання відповідач ТОВ «Крайтек Україна» не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно наказу ТОВ «Крайтек Україна» від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 фахівець з фінансів (табельний номер 121) була звільнена із займаної посади 31 жовтня 2018 року за згодою сторін, на підставі вимог п. 1 ст. 36 КЗпП України.
При звільненні з ОСОБА_1 не був проведений повний розрахунок та належні їй грошові кошти не були виплачені.
Згідно довідки ТОВ «Крайтек Україна» від 31.10.2018 року за № 5, виданої на ім`я ОСОБА_1 зазначено, що вона працювала в ТОВ «Крайтек Україна» з 18.05.2017 року по 31.10.2018 року на посаді фахівець з фінансів. Дохід за період з 18.05.2017 року по 31.10.2018 року склав 677 274,23 грн..
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Судом вставлено, що станом на час звернення з позовом до суду відповідач мав перед позивачем заборгованість із заробітної плати на загальну суму 17 959,27 грн..
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.
Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13.
Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Захист порушеного права у сфері трудових правовідносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких зазнала особа у зв`язку із посяганням на її трудові права та інтереси.
Згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Позивачка загальну суму завданої їй моральної шкоди оцінила у розмірі 20 000 грн..
Враховуючи ступінь моральних страждань внаслідок несвоєчасної виплати відповідачем заробітної плати та інших порушень його трудових прав, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині в розмірі 3000 грн.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 23 ЦК України, ст. ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 4, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крайтек Україна» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 17 959,27 грн. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн..
В решті позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крайтек Україна» судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп..
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.