10.07.2019 227/2284/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Овчиннікової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2019 року позивач звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира раніше належала її батькам. Відповідач ОСОБА_3 є сестрою позивача. За вищевказаною адресою відповідач декілька разів перереєстровувалася, але в квартирі АДРЕСА_2 ніколи не проживала, оскільки мала своє житло та проживала разом із сім`єю у м. Донецьку. Останній раз ОСОБА_4 перереєстровувалась у серпні 2005 року. ОСОБА_1 з сестрою стосунки не підтримують. Відповідач відсутня в квартирі АДРЕСА_1 понад встановлені строки, та ніколи там і не мешкала. Її місце проживання/перебування позивачу невідоме. Відповідач не проживає в зазначеній квартирі понад один рік, тому позивач просить задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, в якій заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі і шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України. З заявою про відкладення розгляду справи з повідомленням причин неявки до суду не зверталася.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій статті.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 квітня 2019 року належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с.11), що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07 квітня 2019 року (а.с.12), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 квітня 2019 року. (а.с.13)

Як вбачається з Домової книги для реєстрації громадян у квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 перереєстровувалася за вказаною адресою декілька разів. (а.с.14-19)

Довідкою Виконавчого комітету Білозерської міської ради від 07 червня 2019 року, підтверджується, що відповідач зареєстрована за вказаною адресою з 04 серпня 1995 року. (а.с.24)

Актом комісії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Веселка» від 25 травня 2019 року підтверджується, що ОСОБА_3 у кв АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 зареєстрована, але не проживає з 04 серпня 1995 року, про непроживання відповідача у даній квартирі свідчать відсутність особистих речей та спального місця відповідача, а також інших ознак її проживання у цьому приміщенні. (а.с.20)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є власником спірного житла, а відповідач є членом сім`ї позивача, яка понад один рік без поважних причин не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , суд вважає, що вона втратила право користування спірним житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. 405 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274-279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.С. Мацишин

10.07.2019