Справа № 493/150/19
Провадження № 2/493/233/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Мясківської І.М.,

при секретарі Пінул І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

28.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 15.10.1988 року її було прийнято членом колгоспу «Авангард», подальшого реорганізованого в КСП «Авангард», розташованого в с. Гольма Балтського району Одеської області, у складі якого вона перебувала до 18.04.1996 року.

27.10.1995 року проводилось паювання земель КСП «Авангард», однак через незрозумілі обставини її не було включено до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) і тому вона не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

В січні 2019 року вона дізналась, що має право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) як член КСП «Авангард», вона звернулась до старости та землевпорядника с. Гольма Балтського району Одеської області з вимогою допомогти їй отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), однак їй було рекомендовано звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, викладені в позовній заяві вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини.

Зі змісту архівної довідки № 11-06-04/Н-5.2 від 17.01.2019 року, виданої начальником архівного відділу Балтської районної державної адміністрації Одеської області вбачається наступне. В документах колгоспу «Аванград» с. Гольма Балтського району Одеської області за 1985-1987 роки відомостей щодо вступу в члени господарства ОСОБА_1 не знайдено, однак в протоколі загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Авангард» від 15.10.1988 року № 3 зазначено «…Вирішили:…1) Прийняти в члени колгоспу: ОСОБА_1 …», в протоколі загальних зборів уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства «Авангард» від 18.04.1996 року № 1 зазначено: «…Вирішили:…2) Виключити із членів колгоспу:…- ОСОБА_1 …»( а.с. 5)

Відповідно до копії трудової книги серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання була прийнята на роботу до колгоспу «Авангард» 10.07.1988 року, а звільнена - 18.04.1996 року.(а.с. 7)

Листом № 109 від 29.01.2019 року відділом у Балтському районі ГУ Держегеокадастру в Одеській області було повідомлено, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Авангард» на території Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області був виданий 27.10.1995 року серії НОМЕР_3 , середній розмір земельної частки складає 5,03 га. (а.с. 13)

Відповідно до Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Авангард» на території Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області, який був виданий 27.10.1995 року серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства включено не було.( а.с. 26-57)

Суд вирішуючи питання щодо визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1Земельного КодексуУкраїни право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не| випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 9 ст. 5 ЗК України (1990р.) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомоюстатті 6 цього Кодексу.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року № 2498-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2019 року, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну частку (пай), тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що позивач працювала у колгоспі, була членом сільськогосподарського підприємства, однак при паюванні земель сільськогосподарського підприємства помилково не була включена у список осіб на отримання земельної частки (паю). Саме це є правовою підставою для визначення права позивача на земельну частку (пай), тобто необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві, а невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, мотивованими, а тому за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право на земельну частку (пай).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 16, 49, 77, 78, 81, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 5,03 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності на території Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області, на яку вона має право як член колишнього КСП «Авангард» Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 11.07.2019 року.

СУДДЯ