Справа № 564/3258/18
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача - не з'явився
відповідача - не з'явився
третьої особи - не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/3258/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_6) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_6), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації Служба у справах дітей (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7) про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року у відповідача ОСОБА_2 поза шлюбом народилася дитина ОСОБА_3, онука позивачки. З народження дитина проживає з позивачкою та починаючи з двох років знаходиться на її з чоловіком, дідусем дитини ОСОБА_4 повному матеріальному утриманні. Відповідач фактично покинула свою дитину, за останні 12 років лише декілька разів приїздила до своєї доньки, надававши символічну матеріальну допомогу. В середньому відповідач телефонує своїй дитині один раз на рік, не цікавиться її долею, здоров'ям та успіхами в школі, жодної участі у вихованні доньки не приймає та не виявляє бажання бачитися з нею, що підтверджує ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків.
Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву у якій просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Третя особа не забезпечила явку представника у судове засідання, надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 25.01.2019 року № 332/01-31/19.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі. За весь час розгляду справи відповідач не скористалася своїм правом подати відзив на позов.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків.
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 26.08.2004 року Золотолинською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис за №5.
Батьками дитини відповідно до свідоцтва є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
ОСОБА_3 навчається в 9 класі Золотолинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Костопільської районної ради Рівненської області, що підтверджується довідкою №220 від 19 листопада 2018 року.
Згідно характеристики учениця 9 класу Золотолинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Костопільської районної ради Рівненської області ОСОБА_3 виховується в неповній сім'ї, проживає з бабусею ОСОБА_1. Побутові умови задовільні, сприятливі для навчання. Учениця має хороший розумовий та фізичний розвиток, добре розвинену увагу та пам'ять, навчається на достатньому рівні. Бере активну участь у громадському житті школи, з товаришами ввічлива, до старших відноситься з повагою, працьовита, школу відвідує регулярно, поведінку не порушує, шкідливих звичок немає. Бабуся зацікавлена в навчанні дитини, створює всі необхідні умови для навчання.
ОСОБА_1 самостійно займається навчанням та вихованням ОСОБА_3. Мати ОСОБА_2 ніякої участі в вихованні та навчанні дитини не приймає, за час навчання учениці в школі на батьківські збори не з'являлася, що підтверджується довідкою №237 від 05.12.2018 року виданою Золотолинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Костопільської районної ради Рівненської області
Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 958 від 20.11.2018 року, виданої Золотолинської сільської ради Костопільського району Рівненської області виданої уповноваженому власнику ОСОБА_1 до складу сім'ї та зареєстрованих осіб по АДРЕСА_7 входять уповноважений власник ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, внука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народженя, дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та внука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Однак, ОСОБА_2 по місцю проживання реєстрації та проживання дочки ОСОБА_3 по АДРЕСА_7 зареєстрована, але з 2010 року і по даний час не проживає, що підтверджується довідкою № 957/02-17 від 20.11.2018 року виданою виконкомом Золотолинської сільської ради Костопільського району Рівненської області. Також даний факт підтверджується листом № 896/02-17 від 04.12.2018 року виданим виконкомом Золотолинської сільської ради Костопільського району Рівненської області в якому, крім цього, міститься інформація по те що ОСОБА_2 має дві дочки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, які зареєстровані в с. Золотолин. По відношенню до дочки ОСОБА_8 має статус одинокої матері, її вихованням не займається, матеріально не допомагає. Теперішнє місце проживання ОСОБА_2 її батькам невідоме. Дочка ОСОБА_9 проживає разом з батьком, з яким ОСОБА_2 розлучена, в с. Тихомель Хмельницької області.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім'ї 897/02-17 від 04.12.2018 року, проведеного в сім'ї ОСОБА_4, встановлено що сім'я проживає у власному житловому будинку, який складається з трьох жилих кімнат, кухні, коридора та невеликої літньої веранди. Умови проживання задовільні, в кімнатах чисто прибрано є місце для сну, відпочинку та підготовки уроків для дитини. Сім'я має запаси продуктів харчування та твердого палива для опалення будинку. Взаємовідносини між членами сім'ї добрі. Загальний заробіток сім'ї 5000 гривень на трьох чоловік. ОСОБА_1 разом з чоловіком займаються доглядом та вихованням онуки ОСОБА_3. Мати дівчинки ОСОБА_2 з 2010 року вихованням доньки не займається, матеріальної допомоги не надає, більше року з дитиною, у телефонному режимі, не спілкується. За результатами проведеного обстеження, комісія вирішила доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2.
Відповідно до висновка органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 25.01.2019 року № 332/01-31/19 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 Сімейного кодексу України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 вже тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3, що повністю відповідає інтересам дитини.
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
Таким чином, позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Враховуючи наведене, з ОСОБА_2 на користь закладу, де буде перебувати дитина або осіб, які будуть виховувати дитину підлягають до стягнення аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не буде надто обтяжливим для відповідача, є обґрунтованим та підлягає до задоволення, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.164-166 СК України, ст.ст. 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_6) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_6), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації Служба у справах дітей (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7) про позбавлення батьківських прав задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в АДРЕСА_8) батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження НОМЕР_3, видане 26.08.2004).
Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в АДРЕСА_8) на користь закладу, де буде перебувати дитина або осіб, які будуть виховувати дитину, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1000 /одна тисяча/ грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в АДРЕСА_8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 /сімсот чотири/ грн. 80 коп. за подання позовної заяви.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У зв'язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення - 07.02.2019.

СуддяВ. В. Левчук