ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2943/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Пугач Д.С.

за участю

представника позивача Бондар Є.В.

представника відповідача ОСОБА_2

позивач не з`явилася

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ревуцького, 27» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ревуцького, 27» (далі по тексту - позивач, ОСББ «Ревуцького, 27») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просить суд: стягнути з відповідача суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2016 по 01.06.2018 у розмірі 5 029,75 грн., 3 % річних у розмірі 125 грн. та інфляційні збитки у розмірі 569,41 грн.

Вимоги позовної заяви обгрунтовані тим, що ОСББ «Ревуцького, 27» здійснює обслуговування будинку №27 по вул. Ревуцького в місті Києві на підставі Закону та Статуту. На загальних зборах ОСББ «Ревуцького, 27» 10.06.2016, 31.12.2016 та 24.12.2017 затверджено тарифи за обслуговування будинку для 2-9 поверхів у розмірі 3,38 грн./кв.м та пізніше 4,75 грн./кв.м та створено ремонтний фонд з розміром внеску 30 грн. з квартири щомісячно. ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 та є власником особового рахунку. ОСББ «Ревуцького, 27» надає відповідачу житлово-комунальні послуги, однак у період з 01.06.2016 по 01.06.2018 відповідач не сплачує кошти за надані послуги позивачем, тому на момент звернення до суду сума боргу відповідача становить 5 029,75 грн. за утримання будинку і прибудинкової території та внесків в ремонтний фонд. Крім основної суми боргу, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахування 3% річних та інфляційних втрат за весь період прострочення.

Ухвалою суду від 16.07.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

27.03.2019, через канцелярію суду, представником відповідача подано відзив на позов, з посиланням та те, що ОСОБА_3 не є власником квартири АДРЕСА_1 , а тому у неї відсутній обов`язок щодо сплати відповідних платежів.

14.06.2019, через канцелярію суду, представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог та відповідь на відзив, які не прийняті судом, оскільки подані поза межами строків, що визначені ЦПК України.

В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. (ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , є власником особового рахунку та користується послугами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ревуцького, 27».

Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Як з`ясовано судом, на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, ОСББ «Ревуцького, 27» долучено витяги із протоколів загальних зборів ОСББ «Ревуцького, 27 та розрахунок боргу по квартирі АДРЕСА_1 . Розмір заборгованості відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору ОСББ «Ревуцького, 27» правомірно пред`явлено вимоги до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 029,75 грн., яка нарахована позивачем за період з 01.06.2016 по 01.06.2018, нарахований індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 569,41 грн. та три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 125 грн., що підтверджується доданим розрахунком.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, суд не знаходить за доцільне спростовувати у вказаному рішення кожного аргументу відповідача, оскільки по суті вони не впливають на рішення суду про задоволення позову з наведених вище обставин.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 762 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, ст.625 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 247, 263-265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ревуцького, 27» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ревуцького, 27» суму заборгованості за житлово - комунальні послуги у розмірі 5029 грн. 75 коп., 3 % річних у розмірі 125 грн. 00 коп., інфляційні збитки у розмірі 569 грн. 41 коп., а всього разом 5 724 грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ревуцького, 27» судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ревуцького, 27», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Ревуцького, 27.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02 липня 2019 року.

Суддя: Ю.С.Мицик