Справа № 128/1284/18
Провадження № 22-ц/801/1122/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16 травня 2019 рокуСправа № 128/1284/18 м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Міхасішина І.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

встановив :

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На таке рішення, 25 квітня 2019 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року з підстав, що апелянтом не додано до заявленого клопотання доказів скрутного майнового становища, на які він посилався на обґрунтування своєї вимоги.

Апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги: сплати судового збору в сумі 4194 грн або надання доказів звільнення від сплати судового збору у встановленому законом порядку та подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 отримав 06 травня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали суду 10 травня 2019 року ОСОБА_1 подав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів за період 2018 року №3976 від 18 березня 2019 року, згідно з якими позивач у 2018 році отримав дохід в сумі 885,50 грн від ТОВ «Австрія Джус Україна» та довідку Вінницького приміського об`єднаного управління ПФУ від 10 травня 2019 року №1599 про те, що останній перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком: травень- червень 2018 року 1371 грн щомісячно, липень-листопад 2018 року 1435 грн щомісячно, грудень 2018 року- квітень 2019 року 1497 грн щомісячно, всього 17406 грн. З цих підстав повторно просив звільнити його від сплати судового збору.

Також заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що строк на апеляційне оскарження необхідно обраховувати з дня отримання повного тексту рішення суду стороною, а також тим, що вперше з апеляційною скаргою його представник звернувся 07 березня 2019 року, яка була повернута з підстав, що апеляційна скарга подана особою, яка не має права звертатися з апеляційною скаргою, та вдруге апеляційна скарга подана ним 20 березня 2019 року, яка була визнана неподаною та повернута апелянту з підстав несплати судового збору. Повернення апеляційної скарги не позбавляє його права повторно звернутися з такою скаргою, а тому просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Так, судом встановлено, що повний текст оскаржуваного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року складено 21 лютого 2019 року, тобто за правилами абзацу 2 частини 1 статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження обчислюється з 21 лютого 2019 року.

Строк на апеляційне оскарження рішення, обрахований за правилами ст.ст. 123, 124, 354 ЦПК України ( з урахуванням вихідних днів) сплив 25 березня 2019 року.

Водночас п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом вищенаведених норм, у випадку, передбаченому ч.2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, подавши до апеляційного суду відповідну заяву про поновлення такого строку.

Судом встановлено, що копію повного тексту судового рішення отримано ОСОБА_1 03 березня 2019 року (т.2 ас. 215), а тому позивач мав право на поновлення строку на подання апеляційної скарги за правилами ч.2 ст. 354 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги в строк до 02 квітня 2019 року включно.

Апеляційна скарга подана до Вінницького апеляційного суду 25 квітня 2019 року, тобто за межами строку, встановленого ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Іншою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що повернення йому апеляційної скарги не позбавляє його права повторно звернутися з такою скаргою.

Так, в разі повернення апеляційної скарги особа має право повторно подати апеляційну скаргу, але в межах строку звернення до суду з апеляційною скаргою встановленого статтею 354 ЦПК України, або у разі поновлення пропущеного строку з причин, які будуть визнані судом поважними.

Відповідно до ч.3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Зважаючи на принцип диспозитивності та встановлений частиною 1 статті 13 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, а в даному випадку доведення поважності причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, покладається на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.

Так, вперше апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав 05 березня 2019 року, яка була повернута ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2019 року з підстав, що представник, який підписав апеляційну скаргу не є адвокатом, а тому не має права її підписувати.

14 березня 2019 року була подана апеляційна скарга, підписана безпосередньо ОСОБА_1 разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 березня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору було задоволено частково, розмір судового збору за подання апеляційної скарги зменшено до 2812, 50 грн. Також ухвалою цього ж суду від 01 квітня 2019 року частково задоволене чергове клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та повторно надано строк для усунення недоліків щодо сплати судового збору в розмірі 2812, 50 грн.

З підстав невиконання вимог ухвали від 01 квітня 2019 року, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року апеляційна скарга повернута особі, яка її подала.

Ухвала Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року є чинною та позивачем в касаційному порядку не оскаржувалася.

Звертаючись 25 квітня 2019 року з апеляційною скаргою з пропуском строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 також не сплатив судовий збір, в черговий раз подавши клопотання про звільнення від сплати судового збору, ідентичне тому, яке було вирішене ухвалами Вінницького апеляційного суду від 22 березня 2019 року та 01 квітня 2019 року, не зазначаючи будь-яких інших підстав на його обґрунтування.

Суд дійшов висновку, що таким чином позивач, не погоджуючись з ухвалами Вінницького апеляційного суду від 22 березня 2019 року, 01 та 15 квітня 2019 року про часткове задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору та про повернення апеляційної скарги, повторно подав цю ж апеляційну скаргу з таким же клопотанням про звільнення від сплати судового збору з метою визначення іншого складу суду для вирішення питання, яке вже було вирішене судом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Незважаючи на це, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2019 року було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду не можуть бути визнані поважними, оскільки позивачем не наведено обставин, які перешкоджали виконанню ухвали Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у встановлений судом строк, а зводяться до того, що він не погоджується з судовими рішеннями апеляційного суду щодо вирішення його клопотання та повернення апеляційної скарги.

Обраний ОСОБА_1 спосіб реалізації права на поновлення строку на апеляційне оскарження (повторне звернення з апеляційною скаргою з обґрунтуванням несплати судового збору одними і тими самими обставинами) не відповідають призначенню права на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Положення ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством.

З аналізу практики ЄСПЛ видно, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦПК України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку для усунення недоліків.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не було наведено існування обставин непереборного характеру, які перешкоджали зверненню до апеляційного суду у встановлений судом строк, відповідно до вимог п.4 ч.1, ч.3 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 ст. 357, ч.1,3 ст.358 ЦПК України, ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року, зазначені ОСОБА_1 в клопотанні по поновлення строку на апеляційне оскарження від 10 травня 2019 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя /підпис/ І.В. Міхасішин

Згідно з оригіналом

Суддя І.В. Міхасішин