Справа № 352/1955/18
Провадження № 22-ц/4808/953/19
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дяківим Дмитром Івановичем, на рішення Тисменицького районного суду в складі судді Струтинського Р.Р., ухвалене 21 травня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 21 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вони є колишнім подружжям та батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тисменицького районного суду від 23.04.2015 року на їх утримання з відповідача стягнуто аліменти в розмірі по 500 грн щомісячно на кожну дитину. Зазначала, що в зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, одяг та інші побутові потреби сума аліментів є недостатньою та не відповідає встановленому на даний час прожитковому мінімуму для дитини. Батько добровільно допомоги на дітей не надає, має заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на те, що він є матеріально забезпеченим, здійснює постійні перевезення за кордон, реально спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі, просила змінити визначений раніше розмір аліментів до 2 500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Тисменицького районного суду від 21.05.2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1 500 грн щомісячно на кожну дитину. Стягнення аліментів розпочато з 25.09.2018 року до повноліття дітей. Вирішено питання розподілу судових витрат. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей по виконавчому листу, виданому Тисменицьким районним судом на виконання рішення суду від 23.04.2015 року.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з положень сімейного законодавства, відповідно до яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та можливості збільшення встановленого судом розміру аліментів.

Не погодившись з рішенням суду в частині проведення стягнення збільшених аліментів з 25.09.2018 року, тобто з часу подання позовної заяви, представник ОСОБА_1 - адвокат Дяків Д.І. подав апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду в цій частині є необґрунтованим та суперечить нормам матеріального права. Вказуючи на необхідність сплачувати аліменти в новому розмірі з часу подання позовної заяви суд не навів жодної норми Сімейного кодексу, яка б це передбачала. Оскільки вказана спеціальна норма не визначена сімейним законодавством, необхідно керуватись загальними нормами процесуального права, відповідно до яких аліменти в новому розмірі повинні сплачуватись з моменту набрання рішенням суду законної сили. Посилається на п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.06.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», яким встановлено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вважає, що судом порушений принцип диспозитивності, передбачений ч. 1 ст. 13 ЦПК України, оскільки сторони у справі не просили стягувати аліменти з моменту подачі позовної заяви, а суд фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог, визначивши самостійно таку дату стягнення. Просив рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, а саме вказати, що аліменти слід сплачувати з моменту набрання рішенням законної сили до повноліття дітей.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подала.

За змістом ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 09.09.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилось двоє дітей - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4,5). Рішенням Тисменицького районного суду від 27.01.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). Рішенням цього ж суду від 23.04.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 500 грн щомісячно на кожну дитину.

Вважаючи вказану суму недостатньою для утримання дітей, ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом про збільшення розміру аліментів.

Відповідач не оскаржує рішення суду першої інстанції щодо збільшення розміру стягнення аліментів до 1500 грн на кожну дитину, відтак в цій частині рішення суду не перевіряється.

Колегією суддів справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги щодо визначення судом початку стягнення аліментів в новому розмірі.

Визначаючи час, з якого присуджуються аліменти у новому розмірі, суд вказав, що стягнення аліментів розпочинається з 25 вересня 2018 року, тобто, з дня звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом.

В оскарженій частині рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим вказана норма не визначає початкової дати проведення такого стягнення. Також норма ст. 191 СК України визначає час, з якого аліменти присуджуються на дитину, але не регулює визначення часу, з якого змінюється раніше визначений рішенням суду спосіб або розмір стягуваних аліментів.

В даному випадку йдеться не про присудження аліментів, а про зміну їх розміру.

Оскільки зазначений закон спеціально не встановлює особливості визначення часу з якого аліменти підлягають стягненню у новому розмірі, то можна дійти висновку, що відповідні зміни настають з часу набрання законної сили рішенням суду.

В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 «Про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Аналіз зазначених норм права та роз`яснення Верховного Суду України дають підстави для висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне визначення судом дати, з якої слід стягувати аліменти, є обгрунтованими.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведених обставин апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення в частині визначення дати стягнення аліментів у збільшеному розмірі та розпочати таке з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 червня 2019 року було зупинено дію оскаржуваного рішення. Враховуючи, що суд дійшов висновку про зміну судового рішення, його дію слід відновити.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дяківим Дмитром Івановичем, задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 21 травня 2019 року в частині визначення дати стягнення аліментів у збільшеному розмірі змінити. Розпочати стягнення аліментів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відновити дію рішення Тисменицького районного суду від 21 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 10 липня 2019 року