ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/132/17 Номер провадження 22-ц/814/1869/19Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О.О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2019 року у складі судді Колотієвського О.О.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом та, посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором № б/н від 24.02.2012 року, просив про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла станом на 31.12.2016 року у сумі 15144,47 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у сумі 225 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 10304,21 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3389,33 грн., а також штрафів (фіксована частина) - 500 грн., (процентна складова) - 695,93 грн., з покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат - 1600 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору від 24 лютого 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість.

Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 березня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.02.2012 року в сумі 15 114 грн. 47 коп. та судові витрати в сумі 1600 грн.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 березня 2017 року вказане заочне рішення було скасоване та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

22 лютого 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду уточнену позовну заяву, в якій вказав про отримання ОСОБА_1 кредиту в сумі 300 грн., позовні вимоги залишено без змін.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право звернення до суду виникло у позивача з листопада 2013 року і з цього часу розпочався перебіг трирічного строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, який сплинув на час звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов та уклали кредитний договір у належній формі. На виконання умов договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту, яку в подальшому було перевипущено. Строк дії картки, яка була видана відповідачу, встановлено до серпня 2015 року, з позовом Банк звернувся до суду у січні 2017 року - в межах строку позовної давності, оскільки щодо повернення кредиту в повному обсязі перебіг позовної давності починається зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що 24 лютого 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом - 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За своєю правовою природою укладений між сторонами кредитний договір є договором приєднання (стаття 634 ЦК України) та складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 24 лютого 2012 року, яка підписана ОСОБА_1 , що відповідачем не спростовано, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку.

За умовами укладеного договору відповідач зобов`язався вносити щомісячні платежі у погашення заборгованості за кредитом у строк до 25 числа місця, наступного за звітним, у розмірі щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки (пункти 2, 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Встановлено, що свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15144,47 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом у сумі 225 грн., за процентами - 10304,21 грн., за пенею та комісією - 3389,33 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 695,93 грн.

Останній платіж у погашення заборгованості за кредитом здійснено відповідачем 29.09.2013 року, що підтверджується випискою про рух коштів за платіжною карткою та сторонами по справі не заперечується.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обраховував початок перебігу позовної давності з моменту прострочення боржником чергового щомісячного платежу за кредитом, що згідно умов укладеного між сторонами договору мав відбутися до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України, згідно частин першої та п`ятої якої перебіг позовної давності (як загальної так і спеціальної) починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Такий підхід сформульовано правовими позиціями Верховного Суду України у постановах від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16 та висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, якою керувався суд при ухваленні рішення.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та сплати процентів за використання кредитних коштів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

З огляду на розмір щомісячного зобов`язання відповідача - 7% від суми заборгованості, включаючи проценти за користування кредитом, базова ставка яких становила 2,5% на місяць, розмір основної заборгованості за кредитом - 225 грн. та час прострочення боржника з вересня 2013 року, визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування - закінчення строку дії платіжної картки є неможливим.

За вказаних обставин твердження апелянта, що на час звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до суду 26 січня 2017 року строк позовної давності до заявлених вимог не сплинув, не ґрунтується на фактичних обставинах і матеріалами справи не доводиться.

Доводи апеляційної скарги щодо переривання перебігу позовної давності вчиненням відповідачем дії з використання кредитної картки доказами по справі не підтверджуються. Як вбачається з довідки про рух коштів по картці, останню транзакцію здійснено особисто відповідачем у грудні 2013 року. Операції, проведені банком в автоматизованому режимі без участі боржника або уповноваженої ним особи не є свідченням визнання ним свого боргу та іншого зобов`язання у розумінні статті 264 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на час звернення позивача до суду з даним позовом сплинув строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем по справі, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна