Провадження № 2/521/2421/19
27 червня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Мирончук Н.В.,
при секретарі судового засідання: Власової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,в розмірі 9278,46 грн. та судових витрат, у розмірі 1762,00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 26.09.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору.
Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.07.2013 року.
Позивач вказує, що ним 28.02.2014 року було отримано відповідь Другої Одеської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались.
Позивач вказує, що спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини, у строк з 07.07.2013 року по 07.01.2014 року.
На думку позивача, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , оскільки, згідно до копій паспортів Позичальника та Відповідача, в якості адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що станом на дату смерті, заборгованість Позичальника ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором № б/н від 26.09.2011 року становить - 9278.46 грн., яка складається з наступного: 7359,28 грн. - заборгованість за кредитом; 1919,18 грн. - заборгованість за відсотками.
Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просив розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши всебічно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що, згідно з умовами договору № б/н від 26.09.2011 року, ОСОБА_2 отримав кредит, у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. (а.с. 9)
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.2.1.1.2.3 та п 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Згідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбаченому дійсним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф, в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.
Відповідно ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Проте, згідно до Свідоцтва про смерть, виданого Виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис № 31: ОСОБА_2 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 36)
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на дату смерті, ОСОБА_2 , його заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 26.09.2011 року становить - 9278.46 грн., яка складається з наступного: 7359,28 грн. - заборгованість за кредитом; 1919,18 грн. - заборгованість за відсотками. (а.с. 7-8)
Як вбачається з листа Другої Одеської державної нотаріальної контори, спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. (а.с. 40)
З паспортів померлого Позичальника ОСОБА_2 та Відповідача ОСОБА_1 вбачається, що вони були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 34-35)
Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців від дня відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї.
У зв`язку із зазначеним, АТ КБ «Приватбанк» у відповідності до вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України, пред`явив вимоги до відповідача ОСОБА_1 , надіславши йому лист-претензію від 08.05.2018 року на суму 9278,46 грн., на яку відповідь не отримав (а.с.41).
Оскільки зі смертю - 07.07.2013 року боржника ОСОБА_2 зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї статті. Саме на підставі норм ст.ст.1281, 1282 ЦК України, кредитор заявив вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як спадкоємця.
Так, відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Згідно до ч.2 та ч.3 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців, суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором, у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення, у передбачений законом строк, кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину.
Згідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців, з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Також, у відповідності до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Однак, позивач звернувся 02.11.2018 року з позовом до суду до відповідача ОСОБА_1 , зі спливом більше п`яти років після смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 боржника ОСОБА_2 .
Крім того, позивачем не доведено факт отримання відповідачем ОСОБА_1 , майна спадкодавця та не встановлена вартість того майна для задоволення вимог кредитора.
Посилання позивача на те, що Позичальник та Відповідач були, на час смерті позичальника, зареєстровані за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 , не вказує на те, що відповідач отримав спадкове майно, оскільки позивачем не доведено, що у померлого було у власності майно.
Таким чином, оскільки позивачем, з часу смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 - боржника ОСОБА_2 , до часу розгляду справи - 27.06.2019 року, тобто у строк близько шести років, не було доведено факту передачі відповідачу ОСОБА_1 , як спадкоємцю, в натурі спадкового майна та не встановлено наявності такого спадкового майна, на яке претендував би відповідач, як спадкоємець, а тому, за таких обставин, суд, приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав, не відповідає вимогам ч.2 ст. 1282 ЦК України, у зв`язку з чим, позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 не можуть бути задоволені.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі підлягають віднесенню на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 10,12, 141, 235, 258, 263 -265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 611, 612,1048-1050, 1054, 1281-1282 ЦК України, суд,
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у розмірі 9278,46 грн. за кредитним договором № б/н від 26.09.2011 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ Комерційний банк «ПриватБанк»,відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено учасниками справи в апеляційному порядку, шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н.В. Мирончук