Справа № 636 / 2885 / 19
2 / 636 / 1547 / 2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1) звернулась до суду з позовною заявою до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та по м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та по м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 22.12.2017 року по виконавчому провадженню № 55435549.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г., що зареєстровано в реєстрі за № 1-791 (а.с. 9), їй на праві приватної (спільної часткової) власності належить 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер: :00:004:0035 площею 0,15 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківської області від 22.12.2017 року по ВП 55435549 було накладено арешт на все нерухоме майно.

Факт накладення арешту на рухоме майно підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.09.2018 року № 138303817 (зворотня сторінка а.с. 15)

Обмеження права володіння і користування часткою земельної ділянки вчинялось на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з позивача заборгованості у сумі 14878,07 грн. за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» по виконавчому напису №537630 від 22.09.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.

Між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір реструктуризації заборгованості, зазначена заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» була повністю сплачена 22.12.2018 року.

Звернувшись до начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про зняття арешту з майна, Позивачу було повідомлено, що станом на теперішній час відкритих виконавчих проваджень щодо неї у Відділі немає, виконавче провадження ВП № 55435549 в рамках якого накладено арешт на все її нерухоме майно було завершено на підставі п. 4 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому наразі відділ не може зняти вказаний арешт, арешт може бути знято лише на підставі рішення суду.

У зв`язку з тим, що позивач не може реалізувати своє право власності на даний нерухомий об`єкт вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, згідної якої просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 27).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, від нього надійшло клопотання №14-15-36/18099 від 10.09.2019 року про розгляд справи за його відсутності, в якому він заперечував проти зняття арешту посилаючись на те, що виконавче провадження не було фактично виконано (а.с. 23, 25).

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності відповідно до норм ЦК України є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вих. № B4NTTMV9S46VMOL1 від 10.06.2019 року, ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає: АДРЕСА_1 , не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 11).

З письмового повідомлення з Міжрайонного відділу ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 14.03.2019 року за № 14.15-36/5160 вбачається наступне: ОСОБА_1 12.03.2018 року звернулась до відділу державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту з усього її нерухомого майна накладеного постановою державного виконавця; на примусовому виконанні у відділі знаходилось виконавче провадження з примусового виконання по виконавчому напису №537630 від 22.09.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у сумі 14878,07 грн., 22.12.2017 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 55435549; 22.12.2017 року державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно боржника, однак на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 17.09.2018 державним виконавцем винесено постанову № 55435549 про повернення виконавчого документа стягувачу; повторно виконавчий документ на виконання до відділу не надходив (а.с. 12, 13).

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави, які існували для накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить позивачу в рамках виконавчого провадження №55435549, у зв`язку з повним погашення заборгованості за кредитним договором перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - відпали.

Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи те, що арешт на майно позивача накладався для забезпечення реального виконання рішення суду, яке на теперішній час виконано, то підстав для його подальшого існування немає.

Стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі, арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Підставами проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; рішення суду, що набрало законної сили.

На підставі вищевикладеного та керуючись: Конституцією України, ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.ст. ст. 10, 11, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт зі всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківської області від 22.12.2017 року по виконавчому провадженню №55435549, та скасувати заборону на його відчуження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -