Ухвала

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 212/8114/17

провадження № 61-13150ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор розподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року ухвалене у складі судді

Борис О. Н. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 червня

2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» (далі - ПАТ «Криворіжгаз») про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії.

Позив мотивовано тим, що позивач є побутовим споживачем природного газу. Розподіл природного газу відповідач здійснює відповідно до «Типового договору розподілу природного газу». У липні 2017 року у будинку де мешкає позивач, ПАТ «Криворіжгаз» встановлено два під`їзних вузли обліку газу, та з

01 вересня 2017 року обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу, за відсутності індивідуального лічильника газу, визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих в квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Підставою для встановлення вузлів обліку газу окремо на кожен під`їзд будинку АДРЕСА_1 є план розвитку газорозподільної системи відповідача на 2016-2025 роки, згідно якого встановлення індивідуальних лічильників газу за зазначеним будинком не передбачено.

Посилаючись на те, що дії відповідача є незаконними, оскільки відповідно до умов Типового договору та Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем ОСОБА_1 повинно здійснюватись за наявності лічильника обліку природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності квартири позивача, якою є територіально відокремлені стіни, та, що дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення вузлів обліку газу окремо на кожен під`їзд будинку АДРЕСА_1 є порушенням вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», позивач просила суд визнати незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення під`їзного вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку

АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПАТ «Криворіжгаз» з

01 вересня 2017 року здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача відповідно до Норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23 березня 2016 року, зобов`язати ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу газорозподільних систем та встановити у її квартирі індивідуальний лічильник обліку газу.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу газорозподільних систем, встановити у квартирі ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_3 ), індивідуальний лічильник обліку газу (комерційний вузол обліку).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Криворіжгаз» (правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз») залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від

20 грудня 2018 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», у якій заявник просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2019 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі, заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у сфері правовідносин, що виникають між побутовими споживачами газу та АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», оскільки відбуваються масові звернення побутових споживачів газу до судів з аналогічним предметом та підставами позову.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання незаконними дій

ПАТ «Криворіжгаз» (правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз») щодо встановлення під`їзного вузла обліку природного газу, зобов`язання здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу та зобов`язання ПАТ «Криворіжгаз» (правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз») встановити індивідуальний лічильник обліку газу.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики

Доводи касаційної скарги про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є необгрунтованими та зводяться до його незгоди із ухваленими судовими рішеннями. Заявник не навів прикладів неоднакового застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, що не відповідає усталеній судовій практиці та має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства Верховний Суд не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, відсутні підстави для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Громадська організація «Служба захисту прав споживачів України», про визнання права та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик