ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3464/19 Справа № 0417/2-3568/2011 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору №Sm105 від 24 березня 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит 160000,00 Євро зі сплатою за 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 15 березня 2018 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до ОСОБА_2, що випливають із вказаного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, та з ОСОБА_3 договору поруки №Sm_Р 105 від 26 березня 2008 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань по вказаному кредитному договору утворилась заборгованість в розмірі 265434,06 Євро.

У зв'язку з чим, ПАТ КБ "ПриватБанк" просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором №Sm 105 від 24 березня 2008 року в розмірі 265434,06 Євро, а також, солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 200,00 грн. та солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 судові витрати по справі в розмірі 1950,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено, з чим останній не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку про стягнення заборгованості.

В своїй апеляційній скарзі, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Інші учасники процесу своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 509, 526 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", а на момент перегляду справи судом апеляційної інстанції - АТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №Sm 105 від 24 березня 2008 року, згідно з яким останній отримав кредит 160000,00 Євро зі сплатою 16,00% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 15 березня 2018 року.

Вимоги до відповідача ОСОБА_2 були забезпечені шляхом укладання між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_3 договору поруки №Sm_Р 105 від 26 березня 2008 року.

Відповідно до п. 4 Договору поруки №Sm_Р 105 від 26 березня 2008 року, у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з п. 12 сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом у 5 (п'ять) років.

Також вимоги до відповідача ОСОБА_2 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, відповідно до умов якого останній зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором №Sm_Р 105 від 26 березня 2008 року, розмір відповідальності 200,00 грн., а строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5 років.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №Sm105 від 24 березня 2008 року станом на 16 серпня 2011 року утворилась заборгованість в розмірі 265452,71 Євро, яка складається з:

- 151864,42 Євро - заборгованість за кредитом;

- 75333,35 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 25592,12 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 23,32 Євро - штраф (фіксована частина);

- 12639,49 Євро - штраф (процентна складова).

Водночас, відповідачем разом із письмовими поясненнями на позовну заяву Банку була надана копія довідки, виданої ПАТ КБ "ПриватБанк" за №150403/119 від 03 квітня 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_1) починаючи з 25 лютого 2010 по 03 квітня 2013 року не має заборгованості перед Банком.

Окрім цього, згідно вказаної довідки вбачається, що кредитні договори на видачу грошових коштів в іноземній валюті між ним і Банком за час співробітництва не укладались.

Таким чином, на підставі відсутності доказів в порядку ст. ст. 76-81 ЦПК України в підтвердження факту наявності заборгованості у ОСОБА_2 перед позивачем за спірним кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з чим відмовив у стягненні заборгованості.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи АТ КБ "ПриватБанк, приведені в апеляційній скарзі, щодо невиконання відповідачем покладених на нього кредитних зобов'язань, оскільки такі доводи суперечать наявній в матеріалах справи довідці щодо відсутності у ОСОБА_2 заборгованості та наявності між сторонами кредитних правовідносин.

Окрім цього, колегія суддів також звертає увагу, що жодних доводів стосовно спростування належності доказу, в даному випадку довідки за №150403/119 від 03 квітня 2013 року про відсутність заборгованості у ОСОБА_2, апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" не містить.

Також колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителів Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та ОСОБА_3, оскільки вони є похідними від основного зобов'язання.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова