Справа № 274/1511/18
Провадження № 2/0274/395/19
05.07.19 р м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,-
У березні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягувати на його користь з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, довічно, посилаючись на те, що йому призначено пенсію по інвалідності, що позбавляє його можливості додаткового заробітку. Пенсії, яку він отримує не вистачає на ліки, продукти харчування, тому він перебуває у постійному стресі. Відповідач працює у військовій частині НОМЕР_1 та має стабільний дохід, тому може допомагати йому матеріально. Крім того, відповідач з дружиною та дитиною проживають разом з позивачем, проте за комунальні послуги кошти не сплачують.
В судове засідання сторони не з"явилися.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутності вимоги заяви підтримує.
Від ОСОБА_2 заяви про визнання позову або відзив не надходили. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до вимог ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280 282 ЦПК України.
Суд дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Судом з`ясовано, що як ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , даний факт сторонами не оспорюється.
З пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання(а.с. 22).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.13).
З акту від 01.03.2018 р. МК ВЖРЕП № 7 випливає, що у квартирі АДРЕСА_2 дійсно проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 20).
З чеків на оплату за адресою: АДРЕСА_1 (вивезення сміття, тепло, за електроенергію, за воду, за газ, квартплата) вбачається, що оплату здійснює ОСОБА_8 або ОСОБА_1 (а.с. 4-9).
Таким чином, відповідач за комунальні послуги не сплачує, хоча й проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та добровільно кошти на утримання батька не надає.
Відповідно до частини першої статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Абзацом 1,2 частини першої статті 204 Сімейного кодексу України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.
Таким чином, моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.
Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.
Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку та інваліди I, II та III груп.
Згідно статті 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Таким чином, непрацездатними і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей.
Суд, враховує обставини справи, що позивач є інвалідом III групи, тобто в правовому розумінні непрацездатним, тому приходить до висновку, що останній потребує утримання свого сина.
Доказів, які спростовували обставини, наведені у попередньому абзаці, ОСОБА_1 не подав.
Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька підлягає задоволенню.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,-
Позов ОСОБА_1 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дані про РНОКПП у матеріалах справи відсутні) про стягнення аліментів на утримання батька задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.03.2018 р. та довічно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя О.В. Замега