Справа № 615/845/19
Провадження № 2/615/356/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2019 року м. Валки
Валківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Товстолужського О.В.,
при секретареві Неділько І.О.,
за участю представника позивача Ніколаєва В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в заочному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним та стягнення коштів,
31 травня 2019 року до Валківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення коштів та визнання недійсною умову надання грошових коштів (кредиту).
Після уточнення, в позові зазначено, що 26.07.2018 року позивач приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № НОМЕР_1 підписавши відповідну заяву - споживчий кредит із послугою страхування. В даному договорі передбачено відповідачем страхування життя позичальника. Відповідно до п.2 умов Даного договору, відповідач зобов`язався надати ОСОБА_1 грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби у розмірі 70 000 грн., 10 800 грн. для оплати договору страхування, 300 грн. разової комісії. Згідно п. 3 Договору, строк дії договору 24 місяці. Згідно п. 4 Договору, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 3,10. Відповідно до наведеного в Договорі графіку платежів встановлено, що страхова премія (при укладенні договору страхування) - 10 800 грн., яка включена до суми Споживчого кредиту, а комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 2 491 грн. 78 коп. щомісячно, всього за 24 місяці - 59 802 грн. 72 коп. Після оформлення банківських документів, 26.07.2018 року відповідач здійснив перерахунок грошових коштів з рахунку банку на відкритий ним же картковий рахунок в розмірі 70 000 грн., стягнувши з нього одноразово страхову премію 300 грн. Після оформлення кредитного договору, дослідивши його зміст, позивачу стало не зрозуміло, чому він повинен сплачувати щомісячно грошові кошти в сумі 2 491 грн. 72 коп., як комісію за обслуговування кредитної заборгованості, якщо це обов`язки банку. 23.08.2018 року позивачем уся сума кредиту, в розмірі 70 000 грн. була повернута на рахунок відповідача. 26.08.2018 року відповідач стягнув за період з 26.07.2018 року по 25.08.2018 року з даної суми тіло кредиту 2 979 грн. 97 коп., суму відсотків 803 грн. 80 коп., суму комісії 2 491 грн. 78 коп., а всього 6 275 грн. 55 коп. В подальшому від імені відповідача позивачу неодноразово телефонували працівники банку та вимагали погасити, нібито наявну заборгованість за вказаним договором. Загальна сума яка була стягнута з позивача відповідачем у вигляді комісійного платежу за обслуговування кредиту з 26.08.2018 року по даний час складає 14 950 грн. 68 коп., відсотки - 741 грн. 08 коп., тіло кредиту 2 979 грн. 97 коп., а всього 18 671 грн. 73 коп. Позивач вважає, що встановивши в кредитному договору сплату комісії за обслуговування кредиту є несправедливими умовами договору.
В позові ОСОБА_1 вимагає:
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та посилаючись на обставини викладені в ньому прохав задовольнити вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомлений, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача в порядку, передбаченому ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, рішення має містити зазначення процесуальних дій у справі.
31 травня 2019 року до Валківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення коштів та визнання недійсною умову надання грошових коштів (кредиту).
Ухвалою судді від 03 червня 2019 року позовна заяву залишено без руху, оскільки позовна заява містила дві вимоги, одна з якої включала в себе іншу, а також містила різне написання прізвища позивача.
19 червня 2019 року до суду надійшов позов в якому вищевказані недоліки були усунуті та ухвалою судді від 24 червня 2019 року відкрите провадження у справі і призначено підготовче судове засідання.
19 липня 2019 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання та про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 22 липня 2019 року, клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання - залишено без задоволення та закрито підготовче провадження у справі. Разом з тим, клопотання представника відповідача про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції - задоволено і вирішено розгляд справи проводити в режимі відеоконференції із Шевченківським районним судом м. Києва.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» на даний час має назву Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк».
Відповідно до п. 2 Договору, загальна сума кредиту становить 80 380 грн., з яких: 70 000 грн. на споживчі цілі, 10 080 грн. - для оплати Договору страхування, 300 грн. - для оплати разової комісії.
За суттю договору вбачається, що він є споживчим кредитом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається з ч. 3 ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Спеціальним законом який регулює положення споживчого кредитування є Закон України «Про споживче кредитування».
Як вбачається з п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного закону, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Згідно ч. ч. 5 та 7 ст. 18 «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Як вбачається з п. 4 Договору, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 3.10 % щомісяця, тобто 2 491 грн. 78 коп.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зі змісту постанови Верховного Суду від 27.12.2018 року (справа №695/3474/17) витікає, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення щомісячної комісійної винагороди банку за обслуговування кредитної заборгованості, що є підставою для визнання таких положень недійсними.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).
Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Плата процентів за користування кредитним коштами, на думку суду, повинна включати в себе комісію за обслуговування кредитної заборгованості.
Крім того, за невиконання кредитних зобов`язань передбачена відповідальність у види штрафів, пені, тощо.
Отже, суд вважає, що включення в договір споживчого кредиту умови, щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2 491 грн. 78 коп. щомісячно, є несправедливим, а тому вона має бути визнана недійсною.
За таких підстав, вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Разом з тим, позивач також вимагає визнати недійсним умову кредитного договору в частині сплати ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» у вигляді плати за страхуванням життя позичальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції, що витікає з положень ч. 3 ст. 642 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Зі змісту заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування вбачається, що умови страхування були включенні до договору.
Позивач, погодившись на такі умови прийняв їх та на протязі певного часу був особою, яка застрахувала свою відповідальність і в разі настання страхового випадку міг би розраховувати на страхову виплату.
Отже, включення в умови договору положень щодо страхування не суперечить положенням законодавства, які регулюють кредитні правовідносини, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
В позові зазначено, що загальна сума яка була стягнута з позивача відповідачем у вигляді комісійного платежу за обслуговування кредиту з 26.08.2018 року по даний час складає 14 950 грн. 68 коп., відсотки - 741 грн. 08 коп., тіло кредиту 2 979 грн. 97 коп., а всього 18 671 грн. 73 коп.
В матеріалах справи містяться квитанції від 03.01.2019 року, 25.01.2019 року, 14.02.2019 року та від 20.02.2019 року про зарахування певних сум грошових коштів ОСОБА_1 на користь ПАО «ПУМБ». Призначення платежів погашення кредиту та поповнення картки (а.с.14,15)
За таких підстав, вимоги в цій частині також не можуть бути задоволеними.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., оскільки задоволена лише одна вимога, а позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 200, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд,
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути із Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Повний текст рішення складений 12 вересня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області.
Суддя О.В. Товстолужський