КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., суддів Сержанюка А.С., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів та визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 26 січня 2006 року ОСОБА_2 уклав із відповідачем кредитний договір, згідно з умовами якого забезпеченням кредитного договору є договір поруки з ОСОБА_1.(ОСОБА_1) від 26 січня 2006 року.

Відповідач жодного разу не повідомив позивача про наявність простроченої сплати щомісячного платежу за кредитним договором або інше не виконання умов договору кредиту.

Позивач зазначила, що порука за вказаним договором є припиненою, оскільки банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Посилаючись на викладене позивач просила постановити рішення, яким визнати, що порука за договором від 26 січня 2006 року припинено по сплину 6 місяців.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що місцевим судом встановлені хибні обставини справи, які призвели до прийняття неправомірного рішення. Посилається на те, що заборгованість за кредитом виникла ще в грудні 2008 року, а з позовом про стягнення заборгованості Банк звернувся тільки у 2012, після закінчення строку виконання грошового зобов'язання.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позицію зазначену в апеляційній скарзі. Належним чином повідомлений відповідач не з'явився.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не доведено обставин, що зумовлюють припинення поруки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.01.2006 року між ВАТ КБ «Надра» (за договором - Банк) та ОСОБА_2 (за договором - Позичальник) було укладено кредитний договір № 77/П/2006-840. Кінцевий термін повернення кредиту встановлений до 25.01.2012 року.

26.01.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки між ВАТ КБ «Надра банк» та ОСОБА_1(ОСОБА_1) (за договором Поручитель).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки Поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору № 77/П/2006-840 від 26.01.2006 року.

Відповідно до п. 5.2. договору поруки цей договір вступає у силу з моменту його належного оформлення Сторонами.

Пунктом 5.3. договору поруки передбачений строк його дії до належного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24.04.2012 року позов Публічного акціонерного товариства КБ "Надра" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним догвоором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованості за кредитним договором в розмірі 26 629, 71 доларів США, що в перерахунку на гривню по курсу НБУ станом на 24.04.2012 року становить 212 656, 88 грн..

Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов?язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред?явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов?язання не встановлений або встановлений моментом пред?явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред?явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Так, у постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16 вказується, що відмова в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильною.

Аналогічний висновок зроблено і постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі № 317/503/16.

Колегія суддів зазначає, що сукупність обставин для покладення на поручителів солідарної відповідальності за повернення кредиту є преюдиційною та виключає можливість їх спростування в цьому спорі, якщо судове рішення набуло законної сили та підлягає виконанню.

Таким чином, оскільки є вищенаведене рішення суду, яке набрало законної сили і яким задоволені вимоги кредитора до позичальника та поручителів, підстав для застосування положень статті 559 ЦК України немає.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Крім того, апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: