Провадження №2/447/594/19
Справа №447/1023/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

04.07.2019 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Бачун О. І.

при секретарі Тремба І.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Львівський державний завод « ЛОРТА» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

10.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Львівський державний завод « ЛОРТА» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної платиі середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те,що з 22 серпня 1996 року по 05 жовтня 2018 року він знаходився у трудових відносинах з ДП « Львівський державний завод « ЛОРТА» . 05 жовтня 2018 року він звільнився з роботи за власним бажанням, проте відповідач не виплатив йому заробітну плату нараховану за час роботи з 01.04.2018 року по 05.10.2018 року в сумі 31287 грн. Крім цього, оскільки відповідач затримав виплату належної позивачу заробітної плати, тому на підставіст.117 КЗпП України просить стягнути також середній заробіток за весь час затримки за вказаний період становить 27016,91 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився , згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності , повні вимоги підтримує , просить такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у їх відсутності , з позовом погоджується повністю.

Дослідивши подані докази та перевіривши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з копії трудової книжки позивач з 22.08.1996 року по 05.10.2018 року працював на Державному підприємстві Львівський Державний завод «ЛОРТА». 05.10.2018 року ОСОБА_1 звільненно за власним бажанням, згідно ч.3 ст. 38 КЗпП, про що зроблено відповідний запис у його трудовій книжці.

Разом з тим, при звільненні, адміністрацією заводу не було проведено з позивачем повного розрахунку по заробітній платі.

Заборгованість по заробітній платі згідно розрахунку станом на 05.10.2018 року становить 31287,17 грн.

Відповідно до ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки на день звільнення позивача відповідачем не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, а також те, що відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суд приходить до висновку, що такі є підставними та підлягають до задоволення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 31287,17 грн.

Крім цього, відповідност.117 КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про розмір належних позивачу при звільненні сум, однак виплата таких на час розгляду справи з вини відповідача не проведена, а тому суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача середній заробіток за весь час затримки в розмірі 27016,91 грн.

Разом з тим, положенняст.117 КЗпП України підлягають застосуванню у разі порушення строків, встановленихст.116 КЗпП України, тобто з дня звільнення позивача 05.10.2018року.

При цьому, як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.32Постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , починаючи з 06.10.2018 року по 10.05.2019 року становить 27016,91 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вищевказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимогст.141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, такий у розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.2,81,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов задоволити.

Стягнути з Державного підприємства Львівський державний завод «ЛОРТА» (м.Львів, вул.Патона,1, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 31287 (тридцять одна тисяча двісті вісімдесят сім ) грн. 91 коп.

Стягнути з Державного підприємства Львівський державний завод «ЛОРТА» (м.Львів, вул.Патона,1, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 середній заробіток за час затримки невиплаченої заробітної плати в сумі 27016 (двадцять сім тисяч шістнадцять) грн. 17 коп. без врахування податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства Львівський державний завод «ЛОРТА» (м.Львів, вул.Патона,1, ) на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бачун О. І.