Головуючий суду 1 інстанції - Є.О.Соболєв
Доповідач -В.В. Кострицький
Справа № 408/8745/18-ц
Провадження № 22-ц/810/511/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

головуючого - Кострицького В.В.

суддів - Карташова О.Ю., Назарової М.В.

при секретарі - Сінько А.І.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07 травня 2019 року у за позовом Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 серпня 2010 року між ВАТ АБ „Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 279 000 грн строком до 11 серпня 2017 року на умовах сплати 23% річних, у разі закінчення терміну повернення кредитних коштів (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних ( п. 1.4.2 Кредитного договору) .

В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором, в цей же день 12 серпня 2010 року між Банком, Позичальником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання поручається перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору, укладеному між ним та Банком.

Далі, Банк посилаючись на те, що відповідачі на порушення умов кредитного договору своєчасно й у повному обсязі не погашали кредит та не сплачували проценти за користування коштами, внаслідок чого станом на 14 вересня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 190 292 грн 26 коп, з яких: нараховані та несплачені проценти за користування за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року - 30 697,98 грн; заборгованість за кредитом - 159 594,38 грн, яку банк і просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Біловодського районного суду Луганської від 07 травня 2019 року було відмовлено у задоволенні позову ПАТ АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у позивачу в задоволенні вимог до ОСОБА_2 скасувати, ухвалити нове рішення яким вимоги про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає, що відповідно до положень договору поруки №15/2010-р/п від 12.08.2010 р. цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за договором. Оскільки зобов`язання поручителя за договором поруки з урахуванням умов пунктів 5.1 та 5.2 Договору поруки, продовжують існувати. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до положень кредитного договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов`язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов`язання виникли після припинення ( закінчення) строку дії договору на підставі зобов`язань, що лишились невиконаними на момент закінчення строку дії договору

Учасники справи та їх представники були належним чином завчасно повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову банку про стягнення кредитної заборгованості виходив з того, що банк встановив строк дії поруки від настання строку виконання зобов`язання.

Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань ( внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України пливає у відповідне число робочого дня кожного звітного місяця.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Також суд першої інстанції посилається на ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила ( з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Аналізуючи вищезазначені норми вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про проведення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що до 12 січня 2015 відповідач не мав прострочення погашення кредиту та до 01 липня 2014 року відповідач не мав прострочення по процентам, остання дата нарахування процентів 30.04.2015 р. Таким чином, перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення процентів з 11 липня 2014 року. Відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки сплинув по кредиту 12.01.2018 року, по процентах 11.07.2017 року.

З позовом банк звернувся до суду 22 жовтня 2017 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті. Отже, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом за період з договору строку дії поруки, а стосовно вимоги стягнення заборгованості за процентами- за весь період, оскільки останнє нарахування відбулось 30.04.2015 то строк пред`явлення вимоги до поручителя щодо останнього платежу по процентах сплинув 10.05.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції визнав позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов`язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов`язання, крім обов`язку виконати взяті зобов`язання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону.

Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 12.08.2010р . було укладено Кредитний договір № 15/2010-Р, за яким відповідач отримав для придбання автомобіля марки HONDA, моделі PILOT, 2009 грошові кошти у загальній сумі 279150,00 грн. під 23 % річних та можливістю збільшення процентної ставки до 28% річних за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, з кінцевим строком погашення до 11 серпня 2017 року включно.

Відповідно до п. 3.1 Договору відповідач зобов`язувався погашати отриманий кредит у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплачувати проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 6746,00 гривень щомісячно - з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця.

Розрахунок заборгованості за договором № 15/2010-Р свідчить, що станом на 14.09.2018 р. у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 190292,36 грн., яка складається із:

-заборгованості за кредитом в розмірі - 159594,38 грн.;

-нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2014р. по 30.04.2015р. - 30697,98 грн.

Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обов`язку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обов`язку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Частинами першою і третьою статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі частини першої статті 252 та частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Колегією суддів встановлено, що того ж дня, коли було укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 15/2010-р/п згідно якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язувалась солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором № 15/2010-Р від 12 серпня 2010 року, зокрема, за повернення кредиту у розмірі 279150,00 грн., та сплати процентів за користування кредитом та інших платежів зазначених у договорі.

Згідно з пунктом 5.2. договору поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо Кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього Договору.

Отже, сторони у договорі поруки встановили строк дії поруки - три роки від дня настання строку виконання зобов`язання.

Пунктом 3.1 кредитного договору №15/2010-Р від 12.08.2010 року встановлено, що погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 6746,00 гривень щомісячно - з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця з останнім строком погашення 11 серпня 2017 року.

Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число робочого дня кожного звітного місяця.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що до 12 січня 2015 року відповідач не мав прострочення погашення кредиту та до 10 липня 2014 року відповідач не мав прострочення по процентам, остання дата нарахування процентів 30.04.2015р. Таким чином, перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом починається з 12 січня 2015 року та з вимогою про стягнення процентів з 11 липня 2014 року. Відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки сплинув по кредиту 12.01.2018 року, по процентах 11.07.2017 року.

З позовом банк звернувся до суду 22 жовтня 2017 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті. Отже, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом за період з грудня 2014 по вересень 2015 року позивач звернувся до суду після спливу вказаного у п.5.2. договору строку дії поруки, а стосовно вимоги стягнення заборгованості за процентами - за весь період, оскільки останнє нарахування відбулось 30.04.2015 то строк пред`явлення вимоги до поручителя щодо останнього платежу по процентах сплинув 10.05.2018 року.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя після спливу строку її дії з вимогою щодо відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором

Разом з тим правовідносини з поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу строку дії поруки з моменту виникнення права вимоги за договором поруки. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі за № 6-272 цс16.

Отже, вимоги позивача, щодо стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за договором поруки підлягають задоволенню лише в межах трирічного строку пред`явлення вимоги встановленої п.5.2 договору поруки. Враховуючи, що строком погашення чергового платежу є десяте число місяця наступного за звітним, то задоволенню підлягають вимоги позивача, щодо стягнення з другого відповідача заборгованості зі сплати простроченого боргу за яким виникнув обов`язок до сплати починаючи з 01.11.2015 року, а саме: сума простроченого боргу - 121593,07 грн. (159594,38 - 38001,31=121593,07). Саме така сума заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_2 в порядку солідарного стягнення, як з боржника та поручителя.

Заборгованість зі сплати простроченої суми кредиту в розмірі 38001,31 грн. строк сплати якої настав до 11.10.2015 року та заборгованість за відсотками в розмірі 30697,98 грн. строк сплати якої настав до 10.05.2015 року стягненню з ОСОБА_2 не підлягає.

На підставі вище викладеного колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, а апелянт у свою чергу навів аргументи, які суперечать чинному цивільному закону та практиці Верховного Суду України, що були наведені судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 375, 381 ЦПК України, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13.09.2019 року.

Головуючий суддя: В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова