Номер провадження: 22-ц/813/289/19
Номер справи місцевого суду: 495/3767/18
Головуючий у першій інстанції Заверюха В.О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати p цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: адвоката ПАТ «МТБ Банк» - Нікітіної О.В.,

адвоката ОСОБА_5 - Бєлогуб М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лісецької Анастасії Валеріївни, -

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лісецької А.В..

Мотивуючи вимоги заяви тим, що 08 травня 2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області задоволено заяву ВАТ «Морський транспортний банк» про видачу судового наказу, видано судовий наказ №2н-161, яким стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заборгованість в сумі 39 070,47 гривень за кредитним договором №00042R25 від 11 березня 2008 року та судові витрати; видано судовий наказ №2н-162, яким стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заборгованість в сумі 47 314, 38 доларів США та 2 007, 85 гривень за кредитним договором №00025/25 від 15 серпня 2008 року та судові витрати.

Заявник вказує, що 12 квітня 2018 року їй стало відомо, що постановами державного виконавця Татрабнарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лісецькою А.В. від 07 грудня 2017 року та від 20 грудня 2017 року відкриті виконавчі провадження ВП №55324405, ВП №55414088 з виконання судових наказів №2н-161 та №2н-162 відповідно.

ОСОБА_5 вважає, що зазначені постанови винесені з порушенням норм чинного законодавства у зв'язку з чим є неправомірними та підлягають скасуванню з огляду на те, що державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не було взято до уваги, що стягувачем пропущено строк для пред'явлення вищезазначених судових наказів до виконання, крім того державним виконавцем не було надіслано на адресу боржника копії постанов про відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, заявник звернулась до суду із вказаною скаргою та просила суд задовольнити її вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ «МТБ БАНК» заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що на його думку, в даному випадку не має місце порушення строків для пред'явлення вищезазначених судових наказів до виконання.

Державний виконавець Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лісецька А.В. у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до поданих нею заперечень просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5, мотивуючи тим, що у зв'язку зі зміною Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII надання більш детальної інформації по судовим наказам №2н-161 від 08.05.2009 року та №2н-162 від 08.05.2009 року не є можливим, у зв'язку з відсутністю на них відміток інших відділів, тому перевірити чи пропущені строки пред'явлення, державний виконавець не мав змоги.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2018 року скаргу задоволено частково.

Поновлено процесуальні строки на оскарження постанов, винесених посадовими особами Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2013 року та від 24.02.2015 року з виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року та №2н-162 від 08.05.2009 року та визнання судового наказу №2 н-161 від 08.05.2009 року таким, що не підлягає виконанню.

Скасовано постанову державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2013 року щодо примусового виконання судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2н-161 від 08.05.2009 року.

Скасовано постанову державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2015 року щодо примусового виконання судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2н-162 від 08.05.2009 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «МТБ Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_5, а також державний виконавець Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Лісецька А.В.не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно. Крім того, інтереси скаржника ОСОБА_5 представляє її адвокат. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка належним чином сповіщених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів заяви та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 383, 384 ЦПК України, який був чинний на час проведення виконавчих дій, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Статтями 447, 448 ЦПК України, в редакції чинної на час розгляду судом справи, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

У п. 1 постанови №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця и іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.05.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області задоволено заяву ВАТ «Морський транспортний банк» про видачу судового наказу та видано судовий наказ №2н-161, яким стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заборгованість в сумі 39 070,47 грн. за кредитним договором №00042R25 від 11.03.2008 року та судові витрати (а. с. 11).

Одночасно, 08.05.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області задоволено заяву ВАТ «Морський транспортний банк» про видачу судового наказу та видано судовий наказ судовий наказ №2н-162, яким стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заборгованість в сумі 47 314, 38 доларів США та 2 007,85 грн. за кредитним договором №00025/25 від 15.08.2008 року та судові витрати (а. с. 6).

Зазначені судові накази були видані стягувачу, ВАТ «Морський транспортний банк», 11 вересня 2009 року, про що свідчать відповідні написи, які містяться на них та з 2009 року по 2017 рік неодноразово пред'являлися стягувачем до виконання.

09 вересня 2009 року судовий наказ №2н-161 від 08.05.2009 року набрав чинності, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, що діяв на час подання стягувачем судового наказу, строк пред'явлення до виконання судового наказу - 3 (три роки) (а. с. 11).

Постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 05.07.2010 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ВАТ «МТБ» з примусового виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року за п. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з пред'явленням виконавчого документу до органу державної виконавчої служби не за місцем виконання судового рішення (а. с. 121).

Постановою державного виконавця від 16.06.2011 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ПАТ «Марфін Банк» з примусового виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VІ, що діяв на час подання стягувачем судового наказу, строк пред'явлення до виконання - 1 (один) рік.

Постановою державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.01.2013 року відкрито виконавче провадження за заявою ПАТ «Марфін Банк» з примусового виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року (а. с. 27).

10 вересня 2009 року судовий наказ №2н-162 від 08.05.2009 року набрав чинності, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, що діяв на час подання стягувачем судового наказу, строк пред'явлення до виконання - 3 (три) роки.

Постановою головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22.07.2010 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ВАТ «МТБ» з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року, за п. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з невідповідністю виконавчого документу вимогам, передбаченим ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у Першого Київського відділу державної виконавчої служби відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій (а. с.140, 141).

Постановою головного державного виконавця головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 09.08.2010 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ВАТ «МТБ» з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року, за п. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з невідповідністю виконавчого документу вимогам, передбаченим ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у Першого Київського відділу державної виконавчої служби відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій (а. с.142, 143).

Постановою головного державного виконавця головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11.10.2010 року відкрито виконавче провадження за заявою ВАТ «МТБ» з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року (а. с. 144, 145).

Постановою державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.02.2015 року відкрито виконавче провадження за заявою ПАТ «Марфін Банк» з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року (а. с. 27).

Задовольняючи скаргу боржника ОСОБА_5 частково, суд першої інстанції виходив з того, що постанови державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.01.2013 року з примусового виконання судового наказу №2н-161 від 08.05.2009 року та від 24.02.2015 року з примусового виконання судового наказу №2н-162 від 08.05.2009 року про відкриття виконавчого провадження були винесені з порушенням строку, встановленого п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час подання стягувачем судових наказів, протягом року, тому підлягають скасуванню.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом виконання рішень суду.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року №2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (абзац 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, абзац 3 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 року).

Пунктом 1 частиною 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, що набрав чинності з 01 липня 1999 року, в редакції, що діяла на час набрання законної сили судових наказів, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

У статті 22 вказаного Закону зазначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред'явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VI, що набрав чинності з 08 березня 2011 року, в редакції чинної на час видання оскаржуваних постанов державного виконавця про відкриття провадження, передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред&apos;явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 вказаного Закону передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VI, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, судові накази №2н-161 та №2н-162 видані судом 08 травня 2009 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VI, тому строк пред'явлення цих виконавчих документів до виконання повинен визначаться на момент їх видачі та становить три роки.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, в порушення положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України суд першої інстанції усунувся від встановлення обставин, пов'язаних з розглядом скарги, не перевірив доводи заперечень Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, надані на підтвердження цих заперечень докази та не дав їм належної оцінки.

За таких підстав, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, передчасно задовольнив скаргу, що перешкоджає подальшому виконанню судового рішення, та у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду скарги до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1, 3, 4, 381 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» задовольнити частково, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2018 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду заяви по суті до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 20 лютого 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко