18.04.2019 310/8141/18
15 квітня 2019 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
секретаря с/з ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, у залі Добропільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Як поручитель за виконання ОСОБА_2 договірних зобовязань перед АБ «Укргазбанк» виступила ОСОБА_3 згідно договору поруки №2203/157-А/1 від 26.11.2013 року, яка поручилась перед кредитором боржника в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі ОСОБА_2 зобов»язань по кредитному договору.
В судове засідання представник позивача не зявився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. В позовній заяві представник позивача просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялись шляхом розміщення оголошення про їх виклик до суду на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області веб-порталу Судової влади України. Будь-яких клопотань від відповідачів на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але не зявились в судове засідання без повідомлення причин та не подали будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобовязального права.
Судом встановлено наступне.
Відповідно до п.1.3.1 договору, кредит надавався з 26.11.2013 року по 25.11.2018 року.
Відповідно до п.1.4 договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом.
Проценти за користування кредитом коштами нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту, до дня повного погашення заборгованості за кредитом або до дня перенесення кредиту на рахунки простроченої заборгованості (пункти 3.10, 3.10.1 кредитного договору).
Відповідно до п.4.2.3, банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобовязань по договору включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобовязань по договору, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобовязань. Вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобовязань по цьому договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку.
Як зазначено у п.2.3 кредитного договору, кредит забезпечується фінансовою порукою ОСОБА_3.
Відповідно до п.1.2 вказаного договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань.
Відповідач ОСОБА_2 станом на 31 травня 2018 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитним договором, яка складається з:
Вищевказані обставини підтверджуються розрахунками заборгованості від 31.05.2018 року за кредитним договором №440/11/2013/0317 від 26.11.2013 року (а.с.6, 19).
За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем ОСОБА_2 встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів і тому з останнього підлягають стягнення вказані суми.
Що стосується стягнення вказаних сум з поручителя, то при вирішенні цього питання суд керується таким.
Згідно з ч.1, 3 ст.553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Стаття 554 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Але відповідно до пункту 5.2 договору поруки №2203/157-А/1 від 26.11.2013 року, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобовязання позичальника за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання не зазначений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладання цього договору.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 мав повертати банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами в строки, передбачені графіком, який є додатком до кредитного договору.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобовязання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобовязання не предявить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не предявить позову до поручителя. Для зобовязань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобовязання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобовязання.
Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Враховуючи те, що виконання кредитного зобов»язання повинно було здійснюватися щомісячно, то відповідно до ч.4 ст.559 ЦПК України строк поруки обчислюється за кожною частиною зобов»язання, кожного щомісячного зобовязання.
Таким чином, з наведено вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Згідно умов кредитного договору позичальник повинен був здійснювати погашення кредиту щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 2207,00 грн, який складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762,00 гривень (а.с.1,2), а саме по 881,00 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 259, 265, 268, 141, 280-283, 354 ЦПК України суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», витрати по сплаті судового збору у розмірі по 881,00 грн. (вісімсот вісімдесят однієї гривні 00 коп.) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
- ОСОБА_2, паспорт серії ВВ 552982, виданий 11.09.1998 року Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№72;
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВК 005342, виданий 04.03.2004 року Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№72;
Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 15 квітня 2019 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 18 квітня 2019 року.
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця