Єдиний унікальний номер 234/7199/18 Номер провадження 22-ц/804/298/19
Єдиний унікальний номер 234/7199/18 Головуючий у 1 інстанції Переверзева Л.І.
Номер провадження 22-ц/804/298/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №234/7199/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними, спонукання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 листопада 2018 року, ухвалене в місті Краматорськ Донецької області,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі з текстом ПАТ «Ощадбанк») про визнання дій протиправними, спонукання вчинити певні дії. В обґрунтування позову вказувала, що вона є отримувачем трудової пенсії за віком. 10 травня 2018 року вона звернулась до Філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у м. Волноваха для відкриття пенсійного рахунку, але їй усно було відмовлено у зв'язку з тим, що вона повинна звернутись до філії банку за місцем її реєстрації відповідно до довідки переселенця. Посилаючись на те, що такі дії відповідача є дискримінаційними відносно неї, просила визнати дії відповідача по відмові їй у відкритті пенсійного рахунку протиправними та зобов'язати відповідача відкрити на її ім'я пенсійний рахунок незалежно від наявності або відсутності у неї довідки переселенця та вказаної в цій довідці адреси.

У червні 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій, посилаючись на те, що діями відповідача її також було спричинено моральну шкоду, просила стягнути на її користь на відшкодування моральної шкоди у грошовому еквіваленті 10 000 гривень. Також просила визнати дії відповідача у вигляді відмови відкрити рахунок у відділенні Філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» м.Волноваха незаконними та дискримінаційними.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, вказує, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, не врахував, що дії відповідача є дискримінаційними по відношенню до позивача, як громадянина України, яке полягає у дискримінації за ознаками місця проживання.

Просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «Ощадбанк» просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування доводів відзиву зазначає, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку обставинам справи, оскільки на час звернення позивача ОСОБА_1 до відділення банку відповідача з метою відкриття пенсійного рахунку, останньою було пред'явлено довідку внутрішньо переміщеної особи від 26 листопада 2014 року, форма якої була затверджена до набрання чинності змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який діє з 13 січня 2016 року та не містила відмітки про те. що вона безстрокова.

Також зазначає, що судом першої інстанції було вірно застосовано норми матеріального закону, адже у своїй діяльності при відкритті рахунків фізичним особам банк керується як загальними нормами законодавства, так і спеціальними, зокрема Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явилась, повідомлялась належним чином, подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, апеляційну скаргу просила задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача ПАТ «Ощадбанк» Павленко Л.М., Марченко С.Д., доводи, викладені у відзиві підтримали, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Донецька та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою № 510 від 21 жовтня 2014 року, яка видана замість пенсійного посвідчення, пенсійна справа № 168282.

Відповідно до довідки від 26 листопада 2014 року № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала в АДРЕСА_2, і перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1.

Крім цього, судом встановлено, що 10 травня 2018 року ОСОБА_1 подала до АТ «Ощадбанк» заяву з проханням надати відповідь на якій підставі їй було відмовлено у відкриті рахунку для зарахування пенсії. Дана заява була отримана 10 травня 2018 року Вх.№554, що підтверджується відповідним штампом та підписом працівника АТ «Ощадбанк».

Відповідно до письмової відповіді АТ «Ощадбанк» від 18травня 2018 року № 104-312/1-425, у своїй діяльності Банк керується Конституцією і Законами України «Про банки і банківську діяльність», «Про Національний банк України», «Про акціонерні товариства», іншими законами, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України і Статутом Ощадбанку. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України «Про Забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ. 24 грудня 2015 року до Закону про гарантії були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 921-VІІІ, які вступили в дію 13 січня 2016 року.

Довідка внутрішньо переміщеної особи на ім'я ОСОБА_1 була видана їй до набрання змін до Закону про гарантії, що вступили в дію 13 січня 2016 року та не містить відмітки про те, що вона безстрокова. Для відкриття карткового рахунку одержувач пенсії пред'являє до установи Банку: паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, реєстраційний номер облікової картки платника податків, пенсійне посвідчення або довідку про отримання пенсії, та довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 має статус тимчасово переміщеної особи, матеріальним законом передбачено обов'язок банку ідентифікувати клієнта, а у позивача є обов'язок подати до установи банку відповідача довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Довідку № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої на ім'я ОСОБА_1 видано 26 листопада 2014 року, докази про продовження строку її дії позивачем не надано, отже строк її дії закінчився станом на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509» від 8 червня 2016 року № 352, а тому не відкриття відповідачем рахунку позивачу з підстав не проходження ідентифікації останньої відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема постанові Кабінету Міністрів України № 637 від 05 листопада 2014 року.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст. 16 ЦК України. Одним із таких способів, як зазначено у п. 10 ч. 1 наведеної статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом вказаної норми суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акта.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що банк безпідставно відмовив їй у відкритті пенсійного рахунку, отже її права було порушено.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:АДРЕСА_2, тобто на тимчасово окупованій території, є внутрішньо переміщеною особою та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на момент їх виникнення.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

05 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року №636, якою визначено механізм, зокрема, призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій внутрішньо переміщеним особам.

Зазначеною Постановою передбачено: установити, що призначення та продовжено виплати пенсій (щомісячного, довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місце перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509.

Також, відповідно вищенаведеної Постанови, починаючи з 1 липня 2016 року, виплата соціальних виплат за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 звернулась до установи банку відповідача із заявою про відкриття пенсійного рахунку.

Частинами 1, 2 статті 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено обов'язок банку ідентифікувати відповідно до законодавства України клієнтів, що відкривають рахунки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банки є суб'єктами первинного фінансового моніторингу та згідно п.2 ч.2 ст.6 цього ж Закону зобов'язані здійснювати ідентифікацію, верифікацію клієнта.

Відповідно до п. 1.1.2 Витягу Порядку відкриття рахунків та виплати пенсії переміщеним особам установами АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 862 від 25 вересня 2015 року (далі за текстом Порядок), цей Порядок відкриття рахунків та виплати пенсії переміщеним особам установами АТ «Ощадбанк» розроблено: відповідно до законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Кабінету Міністрів України «Про облік осіб, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 01 жовтня 2014 року № 509 (зі змінами та доповненнями), нормативно-правових актів Національного банку України, Правил міжнародних платіжних систем, та чинних внутрішніх нормативних документів АТ «Ощадбанк» (п.1.1.1); на виконання Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30 серпня 1999 року та постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05 листопада 2014 року.

Відповідно до п. 5.2.1 Порядку, при зверненні до Установи банку для відкриття Поточного рахунку Одержувач пенсії: 1) Пред'являє до Установи банку: паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу; реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це органу державної фіскальної служби і мають відповідну відмітку в паспорті або які не є громадянами України); пенсійне посвідчення або довідку про отримання пенсії. 2) Подає до Установи банку: Довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення. Довідка про взяття на облік не є дійсною без проставлення на її зворотному боці відмітки ДМС.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного баку України 12.11.2003 № 492 (надалі - Інструкція) уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію клієнта під час укладання з клієнтом договору банківського вкладу, договору банківського рахунку або договору рахунку умовного зберігання (ескроу) в порядку, визначеному внутрішніми положеннями банку.

Положеннями п. 8.2. Інструкції, визначено, що поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, використовується відповідно до визначених цією Інструкцією режимів поточних рахунків з урахуванням обмежень, установлених законодавством України, у тому числі цією главою.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в редакції, що діяла на дату видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі. У випадку продовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має право повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення.

Зміни щодо терміну дії довідки були внесені до Закону України «Про Забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24 грудня 2015 року № 921-VІІІ, який набрав чинності 13 січня 2016 року.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання та відповідно до ч.4 ст. 4 ЦК України є актами цивільного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509» від 8 червня 2016 року № 352, яка набрала чинності 11 червня 2016 року п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - Порядок), було викладено в новій редакції якою передбачено, що довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачений статтею 12 Закону.

Встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивачем ОСОБА_1 було надано уповноваженому працівнику банку для відкриття пенсійного рахунку всі необхідні документи, в тому числі, і довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України. Зазначена довідка була видана до набрання чинності змін до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», які вступили в дію 13 січня 2016 року, тобто строк її дії складав 6 місяців і даних про продовження її дії позивачем надано не було.

Суд першої інстанції, аналізуючи вказані правові норми та обставини справи, вірно зробив висновок про те, що прийнятими нормативно-правовими актами встановлено для внутрішньо переміщених осіб ряд додаткових вимог під час проведення процедури призначення (відновлення) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та запроваджено контроль за здійсненням таких виплат.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що дії банку є дискримінаційними не ґрунтуються на законі за таких підстав.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року (дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» передбачено, що законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; повагу до гідності кожної людини; забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.

Статтею 6 цього ж Закону визначено, що форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

Не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Згідно частин першої, другої статті 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов'язковим урахуванням принципу недискримінації.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскарженому судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то, відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Донецький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст постанови складений 25 лютого 2019 року.

Головуючий