Дата документу 09.07.2019 Справа № 321/1344/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 321/1344/18 Головуючий у 1 інстанції Машкіна Н.В.
Провадження №22ц/807/2174/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Бєлки В.Ю.

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ТОВ «СПП ЛАНА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 02 липня 2007 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «СПП ЛAHA» було укладено договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 за № 57. Даний договір було укладено на 10 років, строк якого спливає 20 серпня 2018 року.

17 липня 2018 року орендодавцю згідно приписів ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» було направлено лист-повідомлення від 17 липня 2018 року про поновлення договору оренди земельної ділянки з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки. Зазначали, що з боку орендодавця на адресу ТОВ «СПП ЛAHA» не надходило жодних повідомлень або заперечень щодо поновлення вищезазначеного договору оренди земельної ділянки.

Вищевказана земельна ділянка не поверталася орендодавцю, акт приймання передачі не підписувався, а ТОВ «СПП Лана» продовжує нею користуватися.

Посилаючись на те, що орендар виконав всі умови та дотримав процедури передбаченої ст. 33 Закону України «Про оренду землі», щоб скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки, просили суд визнати договір оренди земельної ділянки зареєстрованого в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 за № 57 поновленим.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2019 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «СПП ЛАНА» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просили скасувати рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2019 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не досягли домовленості щодо орендної плати, а отже переважне право ТОВ «СПП ЛАНА» на укладення договору оренди землі припинилося.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2007 року ОСОБА_1 та ТОВ «СПП ЛАНА» уклали договір оренди земельної ділянки (а.с. 13-14).

Згідно п. 8 Договору його укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно Прикінцевих положень цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вказаний договір було зареєстровано в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 за №57 (а.с. 14, зворот).

Згідно п. 37 дія Договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

17 липня 2018 року ТОВ «СПП Лана» було направлено на адресу ОСОБА_1 лист - повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 року за № 57 з проектом «додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки» до якого долучено додаткову угоду (а.с. 21).

З копії додаткової угоди вбачається, що ТОВ «СПП ЛАНА» було запропоновано ОСОБА_1 змінити п.п. 9,10 договору оренди. Так, п. 9 пропонується встановити орендну плату у грошовій формі та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 10 передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється без урахування індексації.

Вказаний лист-повідомлення ОСОБА_2 отримав 21.07.2018 року (а.с. 22).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 792 ЦК України регламентовано, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ЗУ «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. При цьому, відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 11 ст. 33 ЗУ «про оренду землі»).

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України, яка передбачає, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою - п`ятою цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Частиною 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такої позиції притримується Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 рок у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №530/121/17, а також Верховний Суд у постановах від 18 квітня 2019 року, справа № 625/166/18, від 18 квітня 2019 року справа № 625/166/18 та від 24 квітня 2019 року № 391/355/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що запропоновані позивачем зміни істотних умов договору, а саме, розмір та обчислення орендної плати потребують згоди сторін, проте між сторонами такої згоди досягнуто не було.

Також колегія суддів звертає увагу, що у запропонованій додатковій угоді обчислення розміру орендна плата була встановлена без урахування індексів інфляції, на відміну від договору оренди землі від 02.07.2007 року, що вочевидь є менш сприятливим для орендодавця.

Порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб.

За відсутності своєчасно заявлених заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення орендаря щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, передбаченого статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», може вважатись порушеним, а така поведінка (дії, бездіяльність) орендодавця відносно попереднього орендаря може бути визнана недобросовісною.

В судовому засідання також встановлено, що ОСОБА_1 виявив бажання сам обробляти належну йому земельну ділянку. В матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження укладення ним договору оренди спірної земельної ділянки з іншою юридичною особою, а отже, за відсутністю іншого орендаря переважне право на поновлення договору оренди ТОВ «СПП ЛАНА» не було порушено.

Позивач як орендар за договором оренди земельної ділянки не мав підстав для очікування, що договір оренди землі безумовно буде автоматично пролонгований на тих самих умовах у випадку належного виконання лише ним своїх обов`язків за договором, адже пролонгація договору оренди можлива лише за мовчазної згоди власника землі (орендодавця), а при висловленні орендодавцем заперечень щодо пролонгації договору оренди землі такий договір не може вважатись поновленим.

Таким чином переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено.

Колегія суддів також звертає увагу, що при зверненні до суду з позовом ТОВ «СПП ЛАНА» просить суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки зареєстрованого в Михайлівському районному відділ Запорізької обласної філії Центр ДЗК 20 серпня 2008 року за №7 не зазначаючи при цьому, на яких умовах. Отже, в оскаржуваному рішенні вірно зазначено, що законодавством не передбачено визначення судом умов договору за власною ініціативою.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» залишити без задоволення.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: