Справа № 219/2364/19
Провадження № 2/219/1390/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Троян Л.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який складається згідно Технічного паспорту від 26.12.2018 року з житлового будинку, сараю та вбиральні (позначені на схематичному плані земельної ділянки літ. А-1, аа1, а2, а3, літ. Г та літ. Д відповідно), посилаючись на те, що згідно договору дарування від 27.05.1980 року батьки позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали у дар по 1/2 частині кожний, який складається з зазначеного житлового будинку, будівель та побудов, що розташовані на земельній ділянці під цим будинком площею 300 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер, а оскільки після смерті батька ніхто із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, мати позивача, яка на момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована з ним за однією адресою, згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України одноособово вступила у спадщину на належну 1/2 частину будинку, проте свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка не отримувала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до Першої бахмутської державної нотаріальної контори задля оформлення спадкових прав, проте нотаріус їй повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом він може лише на 1/2 частину будинку, яка належала матері, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_3 1/2 частину будинку відмовив, оскільки за час життя мати позивача не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, з огляду на що позивач звернулась до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, представником позивача подано клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - Бахмутської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заступником начальника юридичного відділу ради Федонюком К.Р. подано клопотання, у якому він просив справу розглянути за відсутності представника відповідача та винести рішення на розсуд суду.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що вбачається з копій: свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.10.1969 року (а.с. 10), повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу № 0 від 11.04.2018 року (а.с. 11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - мати - ОСОБА_4 , що вбачається з копій свідоцтв про смерть серії НОМЕР_2 від 22.10.2015 року (а.с. 13) та серії НОМЕР_3 від 30.03.2018 року (а.с. 14).

Батькам позивача згідно договору дарування від 27.05.1980 року на праві приватної власності в рівних долях кожному належав житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 300 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-17).

Згідно копії довідки № 87 від 16.01.2019 року, ОСОБА_3 був зареєстрований та мешкав разом з дружиною ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 а по ден смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).

Постановою державного нотаріуса Першої бахмутської державної нотаріальної контори Шеллара В.Л. від 05.02.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки за час життя спадкодавець прийняла спадщину - 1/2 частину будинку, належну її чоловіку - ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не встигла оформити своїх спадкових прав (а.с. 21).

Згідно листа Першої бахмутської державної нотаріальної контори від 24.04.2019 року № 1023/01-16, згідно даних з Реєстру спадкових справ, спадкова справа на майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 69), що також підтверджується відповідною Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55971146 від 24.04.2019 року (а.с. 70).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до статей 1216, 1261, 1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, він не заявив про відмову від неї.

З огляду на викладене, та беручи до уваги, що матір позивача ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто постійно проживала разом із спадкодавцем (її чоловіком) - ОСОБА_3 , який є власником 1/2 частини зазначеного будинку і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, та вважається такою, що прийняла спадщину спадкодавця, зокрема, належну йому 1/2 частину житлового будинку за вищевказаною адресою.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовна заява ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який складається згідно Технічного паспорту від 26.12.2018 року з житлового будинку, сараю та вбиральні (позначені на схематичному плані земельної ділянки літ. А-1, аа1, а2, а3, літ. Г та літ. Д відповідно), який залишився після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є.Дубовик