Справа № 750/6821/19
Провадження № 2/750/1705/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання - Хамайко С. В., представників відповідачів - Устименко І. Г., Данілевського О. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. 18.06.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - відповідачі) про стягнення з відповідачів грошової суми в розмірі 11190 грн 14 коп., що складається з 3% річних та інфляційних, які нараховано в зв`язку з тривалим невиконанням постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13.11.2012, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2013 та постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19.07.2011.

В якості матеріально-правової підстави позову послалась на положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо невиконання судових рішень».

2. Позивач у судове засідання не з`явилась, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник Державної казначейської служби України позов не визнала, зазначивши, що чинне законодавство України встановлює правило за яким, виконання рішень судів, по яким боржником є орган державної влади, виконується в порядку черговості та в межах відповідного бюджетного фінансування.

Представник Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області позов також не визнав і повідомив суду, що з 2016 року наведені в позові судові рішення відповідно до чинного законодавства були передані на виконання до Державної казначейської служби України, а тому управління юстиції не може нести відповідальність за їх тривале невиконання.

3. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

3.1. Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13.11.2012 зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - УПСЗН) нарахувати та виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік у розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

На підставі цієї постанови, судом видано виконавчий лист № 2507/2875/2012, на підставі якого 07.02.2014 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження за № 41882957 (а.с. 13-15).

Листом від 20.07.2016 відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області повідомив позивача про направлення виконавчого листа № 2507/2875/2012 для виконання до Державної казначейської служби України на підставі пункту 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок; а.с. 16).

Як випливає з позовної заяви (а.с. 2), фактично вказане судове рішення було виконано 26.04.2019.

3.2. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2013 зобов`язано УПСЗН нарахувати та виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік у розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

На підставі цієї постанови, судом видано виконавчий лист № 2507/341/2012, на підставі якого 07.02.2014 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження за № 41882868 (а.с. 17-19).

Листом від 20.07.2016 відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області повідомив позивача про направлення виконавчого листа № 2507/341/2012 для виконання до Державної казначейської служби України на підставі пункту 7 Порядку (а.с. 20).

Як випливає з позовної заяви (а.с. 2), фактично вказане судове рішення було виконано 26.04.2019.

3.3. Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19.07.2011 зобов`язано УПСЗН нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів за постановою того ж суду від 21.11.2007 про виплату позивачеві допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07 квітня по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі цієї постанови, судом видано виконавчий лист № 2-А-3127/11, на підставі якого 23.03.2015 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження за № 47016256 (а.с. 21, 22).

Листом від 29.06.2016 відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області повідомив позивача про направлення виконавчого листа № 2-А-3127/11 для виконання до Державної казначейської служби України на підставі пункту 7 Порядку (а.с. 23).

Як випливає з позовної заяви (а.с. 3), фактично вказане судове рішення було виконано 26.04.2019.

3.4. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс), на яку позивач посилається як на підставу цього позову, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд констатує, що за вказаними в позові судовими рішеннями боржником є УПСЗН; відповідачі в різний час лише виконували функцію органів, що уповноважені законом здійснювати примусове виконання судових рішень.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних з підстав, передбачених частиною другою статті 625 Кодексу, пред`явлена до неналежних відповідачів.

3.5. За приписом статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон), на яку в позові також посилається позивач, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Вказаний Закон є спеціальним правовим актом, який не визначає строки виплати компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу, а також виплату інфляційних.

Водночас, за приписом пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку, виплату компенсації може бути здійснено лише в порядку черговості.

Як убачається з відзиву Державної казначейської служби України на позовну заяву та підтверджено в самій позовній заяві, відповідач нарахував позивачеві компенсацію за порушення строку перерахування коштів за вказаними в позові рішеннями судів про стягнення коштів з УПСЗН, проте вказану компенсацію фактично не виплатив, через потребу дотримання черговості виконання інших судових рішень.

Виходячи з викладеного, відповідачем не порушено вимоги Закону.

4. З урахуванням встановлених судом обставин та зроблених висновків, пред`явлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня його проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев