Номер провадження: 22-ц/813/4833/19
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми винагороди за виконання доручення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми винагороди за виконання доручення у розмірі 4100 доларів США.

Свої вимоги мотивував тим, що 11.08.2017 року він уклав договір доручення з ОСОБА_2 , відповідно до умов якого він отримав доручення на проведення необхідних юридичних дій для стягнення з грецької судноплавної компанії New Vision S.A. компенсації та інших платежів за отриману під час роботи на т/х NEW ERA відповідачем втрату працездатності. На виконання договору відповідачем ОСОБА_2 було надано йому довіреності від 14.08.2017 року, посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Голубенко О.І. На виконання вимог договору ним у якості повіреного від імені ОСОБА_2 було проведено роботу по врегулюванню спору між ОСОБА_2 , посадовими особами судновласника - грецької компанії New Vision S.A. Mr. Aris Batayiannis та посадової особи страхової компанії London P&l Club - Mr. Andreas Vrontakis. Однак, 8 серпня 2018 року ОСОБА_2 підписав заяву про отримання компенсації та фактично отримав компенсацію у розмірі 20500 доларів США без повідомлення його як повіреного. При цьому договір доручення й на теперішній час є чинним, будь-яких повідомлень про відзив довіреності на його адресу не надходило. В свою чергу, відповідно до п. З вказаного договору довіритель зобов`язується сплатити повіреному винагороду за надані послуги в розмірі 20% від суми компенсації по непрацездатності та інших платежів, стягнутих на користь довірителя, або отриманих в порядку мирного врегулювання спору. Сума отриманих лікарняних платежів і медичних витрат при розрахунку гонорару не враховується. До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку не сплачує йому винагороди, що зумовило звернення його з дійсним позовом до суду.

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 лютого 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми винагороди за виконання доручення - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 лютого 2019 року по

справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми винагороди за виконання доручення у розмірі 4100 доларів США

скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду незаконне, необґрунтоване та таке, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинами справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 11.08.2017 року між ОСОБА_2 (далі по тексту довіритель) та ОСОБА_1 (далі по тексту повірений) було укладено договір доручення на проведення необхідних юридичних дій для стягнення з грецької судноплавної компанії New Vision S.A. компенсації та інших платежів за отриману під час роботи на т/х NEW ERA відповідачем ОСОБА_2 , втрату працездатності.

Пунктом 3.1 договору визначено, що довіритель зобов`язується сплатити повіреному винагороду за надані послуги в розмірі 20% від суми компенсації по непрацездатності та інших платежів стягнених на користь довірителя, або отриманих в порядку мирного врегулювання спору. Сума отриманих лікарняних платежів і медичних витрат при розрахунку гонорару не враховується.

Відповідно до п.3.2. договору оплата винагороди повіреного здійснюється відповідачами боржниками на рахунок повіреного, а сума компенсації по непрацездатності, належна довірителю, за вирахуванням винагороди повіреного, сплачується відповідачем боржником на рахунок довірителя.

Згідно з п.3.3. договору в разі, якщо вся сума компенсації сплачується відповідачами боржниками на рахунок довірителя, він зобов`язаний передати повіреному належну йому винагороду готівкою або шляхом банківського переказу.

На виконання договору відповідачем ОСОБА_2 було надано ОСОБА_1 довіреність від 14.08.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Голубенко О.І., зареєстровано в реєстрі за № 566.

Позивачем було проведено роботу по врегулюванню спору між ОСОБА_2 , посадовими особами судновласника - грецької компанії New Vision S.A. Mr. Aris Batayiannis та посадової особи страхової компанії London P&l Club - Mr. Andreas Vrontakis.

8 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_2 підписав заяву про отримання компенсації у розмірі 20500 доларів США. Відповідно до розписки наданої ОСОБА_2 від 15.08.2018 року, від дійсно підтвердив про отримання 20500 доларів США від New Vision Shipping S.A. як взаємно узгоджену компенсацію по інвалідності, яка була перекладана з англійської мови на українську мову.

Спір між сторонами виник внаслідок порушення з боку відповідача обов`язку з оплати виконаних робіт за договором доручення, що призвело до звернення позивача до суду з метою захисту порушеного права шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором в розмірі 4100 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами частини 1 статті 1000 ЦК України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Частиною 1 ст.1002 ЦК України передбачено, що повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

У відповідності до ст.1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Повірений, згідно зі ст.1006 ЦК України зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач мотивував свої вимоги тим, що він, як Повірений, в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором доручення від 11.08.2017 року, в той час ОСОБА_2 , як Довіритель, неналежно виконав свої зобов`язання, не сплативши обумовлену Договором винагороду у розмірі 4100 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Внаявних матеріалах справи відсутні будь-які звіти Повіреного перед Довірителем щодо виконання доручення. Крім того, не надано суду вмотивованих доказів, які б підтверджували надання Повіреним Довірителю документів, тощо, що були отримані ним у зв`язку із виконанням Договору від 11.08.2017 року, як Повіреним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір доручення: сторонами за даним договором є повірений і довіритель; повірений представляє інтереси довірителя; вчиняє від імені та за рахунок довірителя певні юридичні дії; правочини, що вчинені повіреним, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки довірителя, тобто цей договір за своєю суттю має особисто-довірчий характер взаємовідносин між довірителем та повіреним, а не кредитором та боржником. При цьому з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що у правовідносинах, які виникли між сторонами ОСОБА_2 має сплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок погашення платежів на підставі існуючих зобов`язань відповідно до положень ст.ст.509, 526 ЦК України, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Підсумовуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на приписах закону.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375 , 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Роздільнянського районного суд Одеської області від 11 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10.07.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький