КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/1068/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Савлук Т.М.
755/2933/16-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в :

У лютому 2016 року представник позивача пред'явив позов до відповідачів, у якому просив стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 29.08.2008 року по процентах та кредиту у розмірі 172 618,49 дол. США та по пені у розмірі 218 861, 35 грн. з ОСОБА_2 солідарно зі ОСОБА_3 та судовий збір у розмірі 70 460 грн., 52 коп.. Зазначає, що 29 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 180 000,00 доларів США, зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитом на строк до 30.08.2038 року. У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Договором споживчого кредиту №0 від 29.08.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №226313 від 29.08.2008 року. Однак, всупереч вимог умов укладеного кредитного договору зобов'язання належним чином не виконувалися. Позивач направив відповідачам вимоги від 11.08.2015 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, яка виконана не була.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вимогою від 22.09.2009 року строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором №0 не змінювався, оскільки вона не встановлювала нового строку повернення кредиту та не направлялася цінним листом з описом та повідомленням про вручення, як це передбачено даним кредитним договором, унаслідок чого відсутні підстави вважати її такою, що направлена на зміну строку виконання основного зобов'язання. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги, той факт, що відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором ОСОБА_2 з 22.09.2009 року (дата Вимоги) до грудня 2014 року виконував свої зобов'язання, і лише після грудня 2014 року припинив їх виконувати. Щодо перебігу строку позовної давності, то правовими позиціями, які викладені у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 року в справі № 6-1138 цс15, від 02.06.2015 року в справі № 6-2520цс15, від 24.02.2016 року в справі № 6-1824цс16 визначено, що відповідно до статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникненням у зацікавленої сторони права на позов. Пунктом 1.2.2 Кредитного договору встановлено, що кінцевим терміном остаточного повного погашення кредитної заборгованості є 30.08.2038 року. Ураховуючи положення чинного законодавства та Кредитного договору, а також наявність у ОСОБА_2 на дату розгляду судом заборгованості за кредитним договором, висновок суду першої інстанції про сплив строку позовної давності є помилковим. Оскільки строк виконання основного зобов'язання не настав, тому шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до ОСОБА_3, як поручителя момент пред'явлення позову АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості не сплинув, а тому відсутні підстави для припинення поруки. При укладанні Договору поруки №226313, сторони не укладали будь-який графік платежів, натомість п.п. 1.1, 1.2 цього договору сторонами підтверджено, що поручитель відповідає за повернення всієї суми кредиту. Пунктом 1.2 Договору поруки встановлено строк виконання основного зобов'язання, після якого порука припиняється, а саме 30.08.2038 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 29 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 180000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 872226,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитом на строк до 30.08.2038 року (а.с.17-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п.1.4. Розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту, кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме: купівля квартири.

Відповідно п. 1.5 Розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту, надання кредиту проводиться шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_4у Банку, код Банку (МФО) 351005.

Заява на видачу готівки оформлена 29.08.2008 року на суму 180000,00 доларів США. (а.с. 149).

Згідно з п.п. 1.2.2. п. 1.2. Розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 30 серпня 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Відповідно до п. 3.1.3. Розділу 3 Договору про надання споживчого кредиту, банк має право керуючись чинним законодавством України, зокрема ст. 611 Цивільного кодексу України, відмовити Позичальнику в наданні кредиту (частково або в повному обсязі) та/або вимагати від Позичальника дострокового припинення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цього Договору, у разі порушення Позичальником умов цього Договору та/або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан Позичальника та/або вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов'язання за цим Договором.

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Договором споживчого кредиту №0 від 29.08.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №226313 від 29.08.2008 року, Відповідно до пункту 1.1 якого поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання ОСОБА_2усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.08.2008 року ,укладеного між Кредитором та Боржником, існуючих в теперішній час ,і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. (п.1.3 договору поруки).

Згідно з пунктом 2.2. Договору поруки, у випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за Основним договором Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя ,які останній зобов'язаний виконати протягом 10-ти робочих днів з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) шляхом переказу/перерахування коштів у розмірі визначеному п. 1.3. Договору на рахунки, вказані Кредитором.

Відповідно до пункту 3.1. Договору поруки, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором або до погашення Поручителем зобов'язань Боржника в рахунок виконання зобов'язань за Основним договором в сумі та в межах якої Поручитель відповідає перед Кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

Згідно зі статтями 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.1 Розділу 4 Договору про надання споживчого кредиту, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу ,сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на день нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення ,включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент нарахування. При цьому Банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого Договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором за першою вимогою Банку.

Згідно зч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як визначено ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Унаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, допущення несплати планових ануїтетних платежів, з урахуванням здійснення останньої сплати заборгованості за кредитом та процентами 29.08.2014 року, на підтвердження чого позивачем суду наданий розрахунок заборгованості, (а.с. 39-44), відповідно до якого заборгованість за кредитним договором станом на 10.02.2016 р. становить по процентах та кредиту у розмірі 172618,49 доларів США, та по пені у розмірі 218861,35 грн..

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Боржник ОСОБА_2 та поручитель ОСОБА_3 первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 30 серпня 2038 року (згідно з кредитним договором), зобов'язані повернути кредит в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1.

У зв'язку з порушенням боржником умов кредитного договору щодо своєчасного внесення чергових платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та Розділу 6 Кредитного договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши листа від 22.09.2009 року на ім'я Позичальника та Поручителя з вимогою усунути порушення Кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. (а.с. 119).

При цьому, боржник востаннє здійснив оплату за кредитом 25.12.2014 року. Отже заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника з 26.12.2014 року.

Представником відповідача ОСОБА_2подано до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності до всіх позовних вимог, у якій відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю або частково у зв'язку зі спливом позовної давності (а.с.29-32).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному об'ємі, суд виходив з того, що надіславши вимогу від 22.09 2009 рокупро погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України кредитор повинен був пред'явити вимоги протягом шести місяців.Однак позивач звернувся з даним позовом до суду лише 12.02.2016 року.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду,оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи дійсно, відповідач ОСОБА_2, уклавши 29.08.2008 року договір про надання споживчого кредиту №0, та отримавши в кредит 180 000,00 доларів США, відповідно до умов договору взяв на себе зобов'язання по погашенню кредитних коштів відповідно до графіку погашення кредиту.

Відповідно розрахунку заборгованості за період з 29.08.2008 року по 21.08 2009 року позичальник ОСОБА_2 вносив періодичні платежі не в повному розмірі, визначеному графіком періодичних платежів.

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, кредитором було направлено 22.09.2009 року вимогу як до позичальника, так і до поручителя про дострокове виконання ними своїх зобов'язань за договором споживчого кредиту №0 від 21.08.2009 року та договору поруки № від 21.08.2009 року та сплати АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості по поверненню кредиту в повному обсязі,сплаті нарахованих процентів 176 4321,40 доларів США та пені в розмірі 218861,35 грн..

Отримавши вказану вимогу, позичальник з 18.03.2010 року відновив виконання обов'язку щодо погашення кредиту, здійснив останній платіж на погашення тіла кредиту 26.08.2014 року та на погашення за процентами за користування кредитом 25.12. 2014 року.

Оскільки позичальник з 25.12.2014 року припинив сплачувати платежі на погашення кредитних коштів, банком було направлено 11.08.2015 року вимогу відповідачам про дострокове погашення кредиту в розмірі 160 235 доларів США.

Відповідно до п.6.1.2 кредитного договору банк має право визнати термін повернення кредиту таким,що настав згідно з п.1.2.2. цього договору,та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит,змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

При цьому в п. 6.2 сторони узгодили порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати за кредит, а саме:

- Банк повідомляє Позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплата плати за користування таким кредитом за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою Позичальника;

- терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту за умови, що:

а) Банк направив за адресою Позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань Позичальника за Договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а

б) Позичальник не усунув зазначених Банком порушень зобов'язань Позичальника за Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку;

- терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку;

- не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит Позичальник зобов'язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов'язання, передбачені Договором;

- в разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або оплати плати за кредит за Договором, вважається, що такий Позичальник користується кредитом понад строк, встановлений Договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або, простроченими комісіями.

Отже, ураховуючи розділ 6 договору про отримання споживчого кредиту, колегія суддів уважає, що з часу направлення відповідачам 22.09.2009 року вимоги про дострокове погашення кредиту, порука ОСОБА_3 за договором поруки не припинилася, оскільки позичальник ОСОБА_2, починаючи з 18.03.2010 року відновив виконання своїх обов'язків за кредитним договором, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував ч. 4 ст. 559 ЦК.

З огляду на вказаний порядок дострокового повернення кредиту, не припинилася порука ОСОБА_3 і з часу направлення вимоги до відповідачів 11.08.2015 року, оскільки з даним позовом позивач звернувся не 12.02.2016 року,а направив позов до суду засобом поштового зв'язку 11.02.2016 року.

При цьому суд звертає увагу, що за умовами кредитного договору терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит уважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит.

За вказаних підстав колегія суддів уважає, що суд помилково прийшов до висновку про те, що загальний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України для пред'явлення позову до позичальника ОСОБА_2, слід обчислювати з вересня 2009 року.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку.

З розрахунку заборгованості позичальника за вказаним кредитом убачається, що отримавши вимогу від 22.09.2009 року про дострокове погашення всієї суми кредиту, позичальник з 18.03.2010 року відновив виконання обов'язку щодо погашення кредиту і лише 26.08.2014 року здійснив останній платіж на погашення тіла кредиту та 25.12.2014 року на погашення за процентами за користування кредитом, тобто перебіг строку позовної давності ним було перервано.

З даним позовом позивач звернувся до суду 11.02.2016 року, тобто з дотриманням трирічного строку позовної давності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 у зв'язку зі спливом позовної давності та відмови в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням поруки.

Суд відхиляє довід відзиву представника ОСОБА_2 на апеляційну скаргу про те, що погашення платежів, які були здійснені ним після вимоги банку від 22.09.2009 року, повинні бути зараховані лише на погашення кредиту, а не оплату процентів та інших обов'язкових платежів і таким чином заборгованість по договору кредиту повинна бути зменшена, оскільки кредитні відносини між сторонами не припинились пред'явленою вимогою за вказаних вище обставин, а тому банк вправі був і після 22.09.2009 року нараховувати проценти за користування кредитом.

Не заслуговує на увагу і посилання у цьому ж відзиві на неправомірність стягнення банком з ОСОБА_2 комісії за видачу кредиту в розмірі 17 444,52 грн., зважуючи на те, що будь-яких вимог стосовно недійсності вказаної умови кредитного договору позичальником не було заявлено.

Як убачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитом, позивач правомірно просив стягнути з відповідачів пеню у розмірі 218861,35 грн. за період з 10.02.2015 року по 10.02.2016 року, тобто в межах одного року до пред'явлення позову, яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 66 737,64 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 152123,71 грн., у зв'язку з чим у цій частині вимоги також підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» з розподілом судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідачів на користь позивача, сплачений ним судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення в справі за позовом до про стягнення заборгованості задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2), ОСОБА_3 ( місце проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3) на користьПублічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ( місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; ) заборгованість за кредитним договором № 226313 від 29.08.2008 року 172 618,49 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 147 000 доларів США та заборгованість по процентам у розмірі 25 618,49 доларів США, та пеню у розмірі 218 861,35 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3)на користьПублічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; ) з кожного по 85 335 грн. 15 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук