Справа № 2-6533/11
Провадження № 6/638/233/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарів судового засідання

Самогньозд О. І., Мунтяну І.І., Подосокорської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду № 1 заяву уповноваженого представника Харківської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року по справі № 2 6533/2011 у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , управління Держкомзему у м. Харків, треті особи Головне управління Держкомзему у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання недійсним державних актів на землю, договору купівлі продажу земельної ділянки, приведення у придатний для використання стан та повернення земельної ділянки територіальній громаді та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи Головне управління Держкомзему у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання рішень Харківської міської ради такими, що не відповідають чинному законодавству,

встановив:

Перший заступник прокурора м. Харкова діючи в інтересах держави в особі Харківської міської ради , звернувся до суду з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 від року №4240, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.11.2001року № 2-2034 , який зареєстровано у виконавчому комітеті Харківської міської ради за № 771 від 19.12.2001 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнання недійсним державного акту па право власності ОСОБА_4 1 ОСОБА_5 па земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 від 10.12.2001 року №4127, зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ) у власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

В процесі розгляду справи позивачем були подані уточнення до позовних вимог. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року ( головуючий суддя Омельченко К.О.) позовні вимоги Харківської міської ради задоволено. Визнано недійсним державний акт на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0.1179 га по АДРЕСА_1 від 07.11.2001 року №4240. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29.11.2001 року № 2-2034 , зареєстрований у виконавчому комітеті Харківської міської ради за № 771 від 19.12.2001 року , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано недійсним державний акт на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 10.12.2001 року №4127. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів від 20.03.1997року №54/6 про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на будівництво гаражу розміром 7x6м. на земельній ділянці, наданій під садівництво по АДРЕСА_2 . Визнано недійсним Державний акт від 05.12.1996 року серія ХР НОМЕР_1 на право приватної власності на землю загальною площею 0.1189 га по АДРЕСА_2 для ведення садівництва, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №776. Визнано недійсним

свідоцтво про право власності від 22.02.1999 року №8, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради ОСОБА_1 на право приватної власності на гараж літ. «А» пл. 41, 4 кв.м. на приватній садовій ділянці по АДРЕСА_2 . Вирішено повернути земельні ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0Ю11792 га та по АДРЕСА_3 0,1189 ГА В М. Харкові Харківській міській раді з приведенням їх у придатний для подальшого використання стан. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На рішення суду Гадяцьким ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18 березня 2013 року апеляційну скаргу відхилено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року залишено без змін. ОСОБА_1 не погодившись з вказаним рішення, подав касаційну скаргу. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2013 року касаційну скаргу відхилено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 березня 2013 року залишено без змін. ОСОБА_1 подано до судової палати у цивільних справах Верховного Суду України заяву про перегляд судових рішень. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2013 року у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , управління Держземагенства м. Харкова , треті особи- головне управління Держкомзему у Харківській області , ОСОБА_3 , про визнання недійсними державних актів на землю, договору купівлі-продажу земельної ділянки, приведення у придатний для використання стан, повернення земельної ділянки територіальній громаді та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи- управління Держземагенства м. Харкова , головне управління Держкомзему у Харківській області , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання рішень такими, що не відповідають чинному законодавству відмовлено. ОСОБА_1 повторно подано до судової палати у цивільних справах Верховного Суду України заяву про перегляд судових рішень. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2014 року вирішено допустити до провадження Верховного Суду України вказану справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2013 року . Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 березня 2013 року , скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням суду від 27.08.2015 року вирішено:

позовні вимоги Харківської міської ради про визнання недійсним державного акту на право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 від 07.11.2001 року № 4240, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.11.2001 року № 2-2034, зареєстрованого у виконавчому комітеті Харківської міської ради за № 771 від 19.12.2001 року , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про визнання недійсним державного акту на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 від 10.12.2001 року № 4127, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів від 20.03.1997 року № 54/6 Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на будівництво гаражу розміром 7х6 м на земельній ділянці, наданій для садівництва по АДРЕСА_2 , про визнання недійсним державного акту на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.1189 га по АДРЕСА_2 для ведення садівництва від 05.12.1996 року серія ХР-31-01-028607, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 776 , про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 22.02.1999 року № 8, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова ОСОБА_7 Івановичу на право приватної власності на гараж літ. "А", площею 41.4 кв м на приватній садовій ділянці по АДРЕСА_2 , про зобов"язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку по АДРЕСА_1 у власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради та звільнити земельну ділянку площею 0,1189 га по АДРЕСА_2 шляхом демонтажу гаражу та іншого нерухомого майна, розташованого на ділянці та привести її у стан, придатний для подальшого використання - залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.07.2011 року № 324/11 в частині п.п.6 та 6,1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 01.07.2011 року № 04-34-1981 вих. 11 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення садівництва від 24.10.2001 року № 1925.

Визнати незаконним та скасувати рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.07.2011 року № 324/11 в частині п.п.7 та 7,1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 01.07.2011 року № 04-34-1982 вих. 11 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Про надання в користування земельної ділянки по АДРЕСА_3 для садівництва від 13.04.1994 № 167.

Визнати незаконним та скасувати рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.07.2011 року № 324/11 в частині п.п.8 та 8,1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 01.07.2011 року № 04-34-1983 вих. 11 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 для ведення садівництва від 09.10.1996 року №1004.

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 18 330 ( вісімнадцять тисяч триста тридцять) грн.

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 730 ( десять тисяч сімсот тридцять) грн.

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1 702,82 ( одна тисяча сімсот дві) грн.

10.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про поворот виконання, в якій просить суд зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати йому частину ринкової вартості зруйнованих за рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.03.2013 № 152 гаражу, який належав ОСОБА_1 і знаходився на його садовій ділянці АДРЕСА_2 Б та огорожі двох садових ділянок у розмірі 461225,00 грн. Зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати ОСОБА_1 вартість частини садової ділянки по АДРЕСА_1 площею 160 кв. м. в розмірі грошових коштів, які дорівнюють ринковій вартості 13,57 % усієї цієї ділянки. Вартість 13,57 % площі частини ділянки, яка була зруйнована бульдозером на глибину до 2-х метрів, потім заасфальтована, замурована кам`яними стінками, використовується як прохідна дорога, і яка стала непридатною для садівництва, сума відшкодуванню складає 40309,00 доларів США, що еквівалентно 860800,00 грн. У порядку повороту виконання скасованого судового рішення (ст. 380 ЦПК) зобов`язати Харківську міську раду демонтувати паркан, який встановлений комунальними службами ХМР посеред його садової ділянки по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на правах приватної власності і перегороджує ділянку по АДРЕСА_1 відгороджує крім площі ділянки 160 кв. м., на якій побудований пандус, ще 95 кв. м. від основної частини ділянки, заважаючи її використанню власнику ОСОБА_1 Демонтувати паркан з теперішнього місця на нове на відстань у середньому 2,5 м. і встановити його впритул до кам`яної підпірної стіни пандусу, тобто зобов`язати ХМР перевстановити цей паркан (довжиною 40 м.) з тим, щоб він відділяв пандус від усієї іншої частини садової ділянки АДРЕСА_4 по АДРЕСА_1 , яка була безпідставно стягнена з відповідача ОСОБА_1 за скасованим рішенням і оскільки зазначена частина ділянки досі незаконно утримується Харківською міськрадою через знаходження бетонного паркану посеред садової ділянки Гадяцького АДРЕСА_1 . У порядку повороту виконання скасованого судового рішення (ст. 380 ЦПК) зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати ОСОБА_1 50000,00 грн. ринкову вартість знищеної підрядними організаціями, які діяли за договором з департаментом комунального господарства ХМР частини саду на садовій ділянці по АДРЕСА_1 , а саме: яловець козацький усього 23 кущі, з них на березень 2013 р. 10 кущів 12-річних, розміром 1 м. висотою та 1,5 м. шириною (в діаметрі); 13 кущів 8-річних, розміром 0,8 м. висотою і 1 м. шириною. Яблуні різних сортів усього 9 шт., з них на 2013 р. 7 шт. 5-річні; з них сортів: Голден Делішес 1 шт., Ренет Симиренко 1 шт., Джонаголд Декоста 1 шт.; Чемпіон 1 шт.; Едера 1 шт.; 1 шт. 8-річна, сорт Глостер 1 шт.; 12- річна сорт Айдаред. Горіхи 6 шт. 5-річних, усі сорту Ідеал. Вишні 2 шт. 5-річні, сорт Подбельская. Абрикоси 2 шт. сорти: Мелітопольський ранній і Ананасний. Верба 1 шт. Глід крупноплідний (боярышник) 1 шт. Бузок ОСОБА_8 кущі. Усього знищено 26 кущів та 21 дерево, з яких 20 фруктові. Крім того, знищено садовий газон на площі 9 соток із загальної площі ділянки 11,79 сот.; сад і газон знищено бульдозерами навантажувачами, самоскидами, авто бетонозмішувачами та іншою важкою технікою, 2 рокарія з різними багаторічними квітами (приблизно 30 кущів), і суницями, а також 20 кущів декоративної трави та 10 кущів квітів поза межами клумб. У порядку повороту виконання скасованого судового рішення (cт. 380 ЦПК) зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати ОСОБА_1 упущену вигоду у зв`язку з незаконним зруйнуванням його законно побудованої нерухомості гаража у розмірі 104470,00 грн. У порядку повороту виконання скасованого судового рішення (ст. 380 ЦПК) зобов`язати Харківську міську раду виплатити йому за процедурою повороту виконання завдану матеріальну шкоду в розмірі 1476495,00 грн.

Зобов`язати Харківську міську раду повернути його майно до стану, яке було до скасованих судових рішень, тобто до 18.03.2013 р., зокрема: відбудувати гараж згідно з його техпаспортом; відбудувати всю огорожу двох ділянок; ліквідувати заасфальтовану дорогу, яка займає площу 160 кв. м. і засипати її чорноземом на глибину до 2-х метрів до одного рівня з іншою частиною садової ділянки АДРЕСА_1 і повернути йому повністю і цю частину земельної ділянки; демонтувати бетонний паркан, побудований ХМР посеред ділянки АДРЕСА_1 , чим повернути йому незаконно утримувану частину цієї ділянки; відновити сад на садовій ділянці АДРЕСА_1 до стану, який був до початку його знищення комунальними службами ХМР 22.03.2013 р.

В обґрунтування поданої заяви про поворот виконання ОСОБА_1 зазначив, що 22.03.2013 р. після (скасованої тепер) ухвали апеляційного суду Харківської області від 18.03.2013 р., на наступний день, 19.03.2013 р. посадові особи ХМР написали «Акти про виявлення самовільно розміщених об`єктів», в яких, посилаючись на (скасовані тапер) судові рішення, якими були визнані недійсними державні акти на дві його земельні ділянки і свідоцтво про право власності на гараж, оголосили його майно «самобудом», а на наступний день, 20.03.2013 р. виконком ХМР прийняв незаконне рішення про його демонтаж, а ще через 2 дні, 22.03.2013 р. посадові особи та комунальні служби ХМР протиправно знищили його майно. 20.03.2013 р. і 28.03.2013 р. за заявою ХМР реєстраційна служба, спираючись на скасовані тепер судові рішення, зареєструвала за ХМР незаконно відсуджені нею дві його земельні ділянки. Протягом кількох наступних місяців підрядна організація, за договором з ХМР, знищила більшу частину саду на садовій ділянці по АДРЕСА_1 , а на площі 160 кв. м. цієї ділянки побудувала заасфальтовану прохідну дорогу (пандус) загального користування, чим зробила цю частину ділянки абсолютно непридатною для садівництва.

29.08.2016 р. ОСОБА_9 В ОСОБА_10 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про поворот виконання, в якій просив суд, після остаточного уточнення заяви від 17 березня 2017 року , зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати йому вартість усієї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1 179 кв.м., в розмірі 6 382 000 грн., відшкодувати ринкову вартість гаражу за оцінкою ТОВ «Аргумент-Експерт», що станом на березень 2017 року склала 291 365 грн., відшкодувати ринкову вартість огорожі спірних земельних ділянок, що станом на березень 2017 року становила 164 609 грн., відшкодувати упущену вигоду у зв`язку з незаконним руйнуванням нерухомості - гаражу, який ОСОБА_1 здавав в оренду, у розмірі 148 180 грн., а всього - 6 974 684 грн. У разі неможливості відшкодування заподіяної шкоди у визначеному заявником розмірі, останній просив зобов`язати Харківську міську раду демонтувати протягом тижня з часу ухвалення рішення у справі бетонний паркан, побудований посеред спірної земельної ділянки, та відшкодувати йому вартість частини садової ділянки, площею 160 кв.м., яка складає 866 037 грн. і ринкову вартість знищеної частини саду у розмірі 50 000 грн. Отже, загальна сума відшкодування завданих збитків складатиме 1 520 191 грн. Зазначена сума має бути зменшена на 11 470 грн. (відшкодована вартість шлакоблоків).

В обґрунтування заяви посилався на те, що посадові особи Харківської міської ради вчинили дії по виконанню рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року, знищили належне йому майно, що було розташовано на земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 АДРЕСА_3 . А саме: знищили сад, гараж, огорожу, натомість побудували заасфальтовану прохідну дорогу (пандус) загального користування, чим зробили цю частину земельної ділянки непридатною для садівництва. Виконане рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року було в подальшому скасовано і після судового розгляду справи судами всіх інстанцій рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року Харківській міській раді у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 17 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року по справі № 2 6533/2011 (головуючий суддя Омельченко К. О.) у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , управління Держкомзему у м. Харків, треті особи Головне управління Держкомзему у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання недійсним державних актів на землю, договору купівлі продажу земельної ділянки, приведення у придатний для використання стан та повернення земельної ділянки територіальній громаді та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи Головне управління Держкомзему у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання рішень Харківської міської ради такими, що не відповідають чинному законодавству , залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що скасоване рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року у порядку, визначеному розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у редакції Кодексу, чинній на час ухвалення судами судових рішень, не виконувалося. Виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду не було відкрито. У розумінні рішення Конституційного Суду України (справа № 1-25/2011 від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011) можливість вирішити питання про поворот виконання рішення суду допускається лише у процедурі виконання судового рішення в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Тому правові підстави для вирішення питання про поворот виконання рішення відсутні.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року задоволено частково. В порядку повороту виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 419 513 грн. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що позовні вимоги, які були задоволені скасованим у подальшому судовим рішенням, стосувались демонтажу гаража та іншого нерухомого майна, розташованого на ділянці, та приведення її у стан, придатний для подальшого використання. У подальшому ці вимоги залишені без задоволення. Закон України «Про виконавче провадження» регламентує виконання рішень в примусовому порядку, однак рішення суду може бути виконано боржником і не в примусовому порядку, до вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, що також не виключає застосування повороту виконання рішення суду у разі його подальшого скасування. Харківською міською радою фактично були вчинені дії щодо примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року, тому заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення на його користь грошових коштів в розмірі 419 513 грн.

Відповідно до повідомлення про безспірне списання коштів з рахунку боржника згідно з виконавчим листом Дзержинського районного суду м. Харкова по вказаній вище цивільній справі від 10.07.2017 року , розпорядник бюджетних коштів Харківської міської ради управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області від 09.08.2017 року повідомив про упорядкування зобов"язань у відповідності з бюджетними асигнуваннями.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року касаційні скарги представника Харківської міської ради та ОСОБА_1 були задоволені частково, ухвала апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року була скасована з направленням справи на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції посилався на те, що скасованим рішенням суду, про поворот якого ставить питання ОСОБА_1 були задоволені немайнові та майнові позовні вимоги Харківської міської ради. При цьому майнові вимоги не містили грошового вираження, яке б давало можливість встановити, в якому розмірі заявник повинен отримати від іншої сторони в порядку повороту виконання цього рішення відшкодування. Питання про конкретне майно, що повинно бути реалізоване за відповідні кошти, суд при ухваленні рішення не вирішував. Тому до спірних правовідносин не може бути застосовані вимоги ст. 380 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час виникнення цих правовідносин. Захист порушеного права особи на відшкодування шкоди завданої йому Харківською міською радою шкоди може бути реалізований у порядку позовного провадження, під час якого сторони зможуть подати відповідні докази щодо розміру такого відшкодування і саме такий спосіб захисту порушених прав заявника є ефективним.

25.03.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся уповноважений представник Харківської міської ради із заявою про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради 419 513,00 рн. в порядку повороту виконання рішення суду.

В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що на виконання ухвали апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року , яка в подальшому була скасована постановою Верховного Суду від 17.10.2018 року , стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 . 419 , 00 грн. , що підтверджується повідомленням Управління державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської обл. № 03-13/1081 від 09.08.2017 року про безспірне списання коштів з рахунків боржника згідно з виконавчим листом Дзержинського районного суду м. Харкова № 2/638/2286/15 від 10.07.2017, то вказані кошти у сумі 419 513,00 грн. підлягають поверненню заявнику - Харківській міській раді в порядку повороту виконання.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2011 року заступник прокурора м. Харкова в інтересах Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними: державний акт на право приватної власності на землю площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 , виданий 7 листопада 2001 року ОСОБА_2 ; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29 листопада 2001 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку, виданий 10 грудня 2001 року ОСОБА_1 , а також зобов`язати ОСОБА_1 повернути зазначену земельну ділянку у власність територіальної громади м. Харкова.

18 січня 2012 року Харківська міська рада самостійно звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Управління Держкомзему у м. Харкові, після уточнення позовних вимог остаточно просила визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 від 07.11.2001 року № 4240, визнати недійсним договір купівлі- продажу земельної ділянки від 29.11.2001 року № 2-2034 , зареєстрований у виконавчому комітеті Харківської міської ради за № 771 від 19.12.2001 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 від 10.12.2001 року №4127, зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ) у власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, визнати недійсним рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів від 20.03.1997року №54/6 про надання дозволу гр. ОСОБА_11 на будівництво гаражу розміром 7x6 м. на земельній ділянці, наданій під садівництво по

АДРЕСА_2 , визнати недійсним державний акт від 05.12.1996 року серія ХР-31-01-028607 на право приватної власності на землю загальною площею 0,1189 га по АДРЕСА_3 для ведення садівництва, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №776, визнати недійсним свідоцтво про право власності від 22.02.1999 року № 8, видане виконавчим комітетом Дзержинської районної ради Галицькому ОСОБА_6 на право приватної власності на гараж літ. «А» пл. 41, 4 кв.м. на приватній садовій ділянці по АДРЕСА_3 , зобов`язати гр. ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку загальною площею 0,1189 га по АДРЕСА_3 шляхом демонтажу гаражу та іншого нерухомого майна, що розташоване на вказаній земельній ділянці, привести земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан та повернути територіальній громаді міста в особі Харківської міської ради.

25 січня 2012 року прокуратура м. Харкова подала заяву про відмову від позову . Відмова від позову прийнята судом.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому після уточнень остаточно просив визнати, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення садівництва» в м. Харкові від 24.10.2001 № 1925 не порушувало ст.6 Земельному кодексу України (в редакції на час прийняття рішення Харківською міськрадою); підтвердити законність видачі ОСОБА_2 07.11.200 ОСОБА_12 державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 ; визнати, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення садівництва» в м. Харкові від 24.10.2001 № 1925, не порушувало ст.17 Земельному кодексу України (в редакції на час прийняття рішення Харківською міськрадою); визнати наявність правових підстав та законність передачі в 2001 році у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для садівництва, наданої йому в 1994 році у постійне користування; визнати безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню прохання первинної позовної заяви про визнання недійсним державного акту на право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , оскільки цей державний акт виданий законно і вичерпав себе 29.11.2001 року в момент укладання договору купівлі-продажу цієї ділянки; підтвердити, що договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,1179 га, від 29.11.2001 №2-2034 укладений відповідно до законодавства України. Визнати такими, що відповідають законодавству України підстави набуття права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 : договір купівлі-продажу зареєстровано розпорядженням Харківського міського голови від 12.12.2001 року № 2377, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_13 В ОСОБА_14 у відповідності до законодавства 19.12.2001 року, зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4127. Встановити, що нема жодних підстав для визнання недійсним державного акту на право приватної власності, отриманого ОСОБА_1 , на законних підставах, без порушень законодавства. Визнати, що в діях виконкому Харківської міськради не було протиправних дій при наданні в 1994 році ОСОБА_2 в постійне користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 , при передачі йому ж цієї ділянки в приватну власність в 2001 році, при видачі державного акту на право приватної власності на цю ділянку ОСОБА_1 в 2001 році , інтереси держави при цьому не були порушені ні юридично, ні фактично, бо наслідком надання засміченої земельної ділянки (до 1994 р) в постійне користування, а потім у власність, стало припинення стихійного звалища біля головного джерела міста, перетворення смітника в облаштовану садову ділянку. Визнати п.п.6 рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.07.2011 № 324/11 « Про задоволення протесту прокурора м. Харкова та про скасування рішення виконкому Харківської міськради від 24.10.2001 № у 1925 «Про передачу громадянину України ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 » АДРЕСА_6 , таким, що прийнято з порушенням законодавства України. Визнати незаконними та скасувати рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.07.2011 № 324/11, пп.7; 7.1 «Про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 01.07.2011 року № 04-34-1981вих. 11, та «Про скасування рішення виконкому Харківської міськради від 24.10.2001 № 1925 «Про передачу громадянину України ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 ». Визнати незаконними та скасувати рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.07.2011 № 324/11, пп.8; 8.1 « Про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 01.07.2011 року № 04-34-1983 вих. 11 про скасування рішення виконкому Харківської міськради від 24.10.2001 № 1925 «Про передачу громадянину України у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_3 ». Визнати, що немає жодних законних підстав для того, щоб зобов`язати ОСОБА_1 повернути територіальній громаді міста земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 . Просив відшкодувати за рахунок Харківської міської ради завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 35 500 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 730 грн. При цьому зазначив, що питання про відшкодування шкоди, завданої його спільній сумісній власності ( земельній ділянці, саду, гаражу) буде предметом окремого позову.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 18 березня 2013 року, позов Харківської міської ради задоволено. Вирішено визнати недійсними: державний акт на право власності ОСОБА_15 на земельну ділянку площею 0,11792 га по АДРЕСА_1 від 07.11.2001 р. № 4240; договір купівлі продажу земельної ділянки від 29.11.2001 р. № 2 2034, зареєстрованого у виконавчому комітеті Харківської міської ради за № 771 від 19.12.2001 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; державний акт на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,11792 га по АДРЕСА_1 10.12.2001 № АДРЕСА_7 ; недійсним рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів від 20.03.1997 р. № 54/6 про надання дозволу ОСОБА_1 на будівництво гаражу розміром 7 х 6 м. на земельній ділянці, наданій під садівництво по АДРЕСА_2 ; державний акт від 05.12.1996 р. серія ХР 31 01 028607 на право приватної власності на землю загальною площею 0,1189 га по АДРЕСА_2 для ведення садівництва, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 776; свідоцтво про право власності від 22.02.1999 р. № 8, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради ОСОБА_1 на право приватної власності на гараж літ. «А» пл. 41,4 кв. м. на приватній садовій ділянці по АДРЕСА_2 . Вирішено повернути земельні ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,11792 га та по АДРЕСА_2 загальною площею 0,1189 га у м. Харкові Харківській міській раді з приведенням їх у придатний для подальшого використання стан. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Судові витрати покладені на сторони у розмірах, фактично понесених кожною стороною.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 18 березня 2013 року скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 серпня 2015 року, позовні вимоги Харківської міської ради залишені без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Харківської міської ради від 6 липня 2011 року № 324/11 в частині п.п. 6 та 6.1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 1 липня 2011 року № 04-34-1981 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 жовтня 2001 року № 1925 «Про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення садівництва». Визнано незаконним та скасовано рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 6 липня 2011 року № 324/11 в частині п.п.7 та 7.1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 1 липня 2011 року № 04-34-1982 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 13 квітня 1994 № 167 «Про надання в користування земельної ділянки по АДРЕСА_3 . Визнано незаконним та скасовано рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 6 липня 2011 року № 324/11 в частині п.п. 8 та 8.1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 1 липня 2011 року № 04-34- 1983 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 для ведення садівництва» від 9 жовтня 1996 року № 1004. Стягнено з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію майнової шкоди в розмірі 18 330 гривень. Стягнено з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 730 гривень та понесені ним судові витрати в сумі 1 702,82 гривень.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 8 лютого 2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року змінено. В частині задоволення вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про стягнення на його користь майнової шкоди в розмірі 18 330 гривень рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року скасовано і у задоволенні вказаних вимог відмовлено. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнено з Харківської міської ради на користь держави недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 641,37 гривень.

В ході апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання, після доповнення та уточнення якої просив ухвалити судове рішення, яким зобов`язати Харківську міську раду виплатити йому за процедурою повороту виконання завдану майнову шкоду в розмірі 1 476 495 гривень, демонтувати паркан, розташований посеред земельної ділянки по АДРЕСА_1 і перевстановити його.

Вищезазначеним рішенням апеляційного суду Харківської області заява ОСОБА_1 про поворот виконання залишена без задоволення, оскільки заявлений ним спосіб захисту прав та інтересів не узгоджується зі змістом статті 380 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015року та рішення апеляційного суду Харківської області від 8 лютого 2016 року залишені без змін.

29 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про поворот виконання скасованого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 рок. Після неодноразового уточнення зазначеної заяви остаточно просив суд: зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати йому вартість усієї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1 179 кв. м., у розмірі 6 382 000 грн., відшкодувати ринкову вартість гаражу за оцінкою ТОВ «Аргумент-Експерт», що станом на березень 2017 року склала 291 365 грн., відшкодувати ринкову вартість огорожі спірних земельних ділянок, що станом на березень 2017 року становила 164 609 грн., відшкодувати упущену вигоду у зв`язку з незаконним руйнуванням нерухомості - гаражу, який ОСОБА_1 здавав в оренду, у розмірі 148 180 грн., а всього - 6 974 684 грн. У разі неможливості відшкодування заподіяної шкоди у визначеному заявником розмірі, останній просив зобов`язати Харківську міську раду демонтувати протягом тижня з часу ухвалення рішення у справі бетонний паркан, побудований посеред спірної земельної ділянки, та відшкодувати йому вартість частини садової ділянки, площею 160 кв.м., яка складає 866 037 грн. і ринкову вартість знищеної частини саду у розмірі 50 000 грн. Отже, загальна сума відшкодування завданих збитків складатиме 1 520 191 грн. Зазначена сума має бути зменшена на 11 470 грн. (відшкодована вартість шлакоблоків).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України , в редакції Закону України № 2147 -VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-УІІІ), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст.380 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду та вирішення питання про поворот виконання рішення, питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суд правильно керувався вимогами ст. 380 ЦПК, проте помилково вважав, що поворот виконання рішення суду неможливий у зв`язку з невиконанням зазначеного рішення в примусовому порядку.

Після набрання вищезазначеним рішенням чинності виконавчим комітетом Харківської міської ради у межах повноважень, наданих йому Законом України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування» було прийнято рішення № 152 від 20.03.2013 року «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан».

На підставі цього рішення посадовими особами та комунальними службами Харківської міської ради були звільнені земельні ділянки по АДРЕСА_8 шляхом вчинення дій з демонтажу капітального гаражу, огорожі з металевими воротами та дверима та видалення зелених насаджень, що складалися з фруктових та декоративних дерев та кущів з ціллю відновлення, належного утримання та приведення в придатний для використання територіальною громадою міста стан, що підтверджується даними фото та відео файлів, що були відтворені під час судового розгляду, та даними актів про проведене звільнення території від самовільно розміщених об`єктів від 22.03.2013 року.

Рішення виконкому Харківської міської ради від 20.03.2017 року № 152 та дії посадових осіб Харківської міської ради по його виконанню були оскаржені Гадяцьким В.І. до суду. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, вищезазначене рішення було скасовано в частині, що стосувалася земельних ділянок ОСОБА_1 , а дії посадових осіб та комунальних служб Харківської міської ради по його виконанню визнано неправомірними. Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 11 470 грн. Визнаючи рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 152 від 20.03.2013 року незаконним адміністративний суд першої та апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення та дії по його виконанню фактично означали примусове виконання рішення суду, а тому Харківською міською радою було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи також вбачається, що звільнена земельна ділянка по

АДРЕСА_1 була зареєстрована 20.03.2013 року за територіальною громадою в особі Харківської міської ради. Реєстрація зазначеної земельної ділянки за ОСОБА_1 здійснена 02.06.2015 року.

Скасованим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 року визнані недійсними: - державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,11792 га по АДРЕСА_1 ; - договір купівлі продажу зазначеної земельної ділянки від 29.11.2001 рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів від 20.03.1997 р. № 54/6 про надання дозволу ОСОБА_1 на будівництво гаражу розміром 7 х 6 м. на земельній ділянці, наданій під садівництво по АДРЕСА_2 ; - державний акт від 05.12.1996 р. серія ХР-31-01-028607 на право приватної власності на землю загальною площею 0,1189 га по АДРЕСА_2 для ведення садівництва, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 776; - свідоцтво про право власності від 22.02.1999 р. № 8, видане виконавчим комітетом Дзержинської районної ради ОСОБА_1 на право приватної власності на гараж літ. «А» пл. 41,4 кв. м. на приватній садовій ділянці по АДРЕСА_2 та повернуто земельні ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,11792 га та по АДРЕСА_2 загальною площею 0,1189 га у м. Харкові Харківській міській раді з приведенням їх у придатний для подальшого використання стан.

Жодна з задоволених судом вимог не мала майнового (грошового) вираження, що стало підставою для відмови Харківським апеляційним судом в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду.

В судовому засіданні уповноважений представник заявника підтримав заяву про поворот виконання рішення суду та просив її задовольнити з підстав, наведених в її обгрунтування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про поворот виконання рішення, мотивуючи свою позицію тим, що ухвала суду не є рішенням суду, а відповідно по ухвалі суду неможливо здійснити поворот виконання рішення, виконання рішення суду не відбувалося в порядку вимог Закону України "Про виконавче провадження".

ОСОБА_3 поадала письмову заяву про розгляд заяви про поворот виконання рішення без її участі.

Інші учасники провадження в судове засідання не з"явились, про причини неявки суду не повідомили. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про поворот виконання рішення.

Суд,заслухавши пояснення учасників провадження , вивчивши матеріали справи, дійшов наступного.

Представник Харківської міської ради в своїй заяві про поворот виконання рішення зазначає, що також підтверджено матеріалами справи, що в серпні 2017 року на виконання заяви стягувача ОСОБА_1 від 04.08.2017 року № б/н, та виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харків від 10.07.2017 року №2/638/2286/15, проведене безспірне списання коштів з рахунка Харківської міської ради № НОМЕР_2 за КЕКВ 2800 в сумі 419 513,00 грн. , в якості стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 17.10.2018 року касаційні скарги представника Харківської міської ради та ОСОБА_1 задоволені частково, ухвала Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року скасована з направленням справи на розгляд до Харківського апеляційного суду. Постановою цього суду від 18.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року змінено, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду відмовлено з інших підстав, Рішення суду, яким було задоволено заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у справі № 2-6533/11скасовано.

Відповідно до вимог ст. 444 Цивільного процесуального кодексу України, ( в редакції Кодексу, який діє на час розгляду вказаної заяви) , якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Згідно зі ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13- рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до вимог ст. 368 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент виконання ухвали апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017року ) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент виконання ухвали апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» було передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно зі ст. 6 цього Закону у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 7 Закону виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Враховуючи вказане вище, суд доходить висновку, що стягнення з Харківської міської ради грошових коштів в сумі 419 513,00 грн. відбулося в процесі виконання рішення суду в порядку виконавчого провадження.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року , яка в подальшому була скасована постановою Верховного Суду від 17.10.2018 року , стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 419 513,00 грн., що підтверджується повідомленням Управління державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської обл. № 03-13/1081 від 09.08.2017 року про безспірне списання коштів з рахунків боржника згідно з виконавчим листом Дзержинського районного суду м. Харкова № 2/638/2286/15 від 10.07.2017 року , то вказані кошти в сумі 419 513,00 грн. підлягають поверненню заявнику - Харківській міській раді в порядку повороту виконання.

Доводи, викладені в запереченні стягувача ОСОБА_1 щодо задоволення вимог заяви про поворот виконання рішення, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної заяви, не ґрунтуються на вимогах цивільно-процесуального законодавства України , якими врегульоване питання та порядок повороту виконання рішення .

За вказаних обставин заява про поворот виконання рішення законна та обгрунтована, підлягає задоволенню.

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова на дійсний час знаходиться декілька цивільних позовів ОСОБА_1 до Харківської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної пошкодженням та знищенням його майна. У разі доведеності та обгрунтованості заявлених позивачем вимог , за результатами вирішення справ по суті, право ОСОБА_1 на отримання відшкодування буду захищено , реалізовано.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 259, 444 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву уповноваженого представника Харківської міської ради Харківської області про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року по справі № 2 6533/2011 у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , управління Держкомзему у м. Харків, треті особи Головне управління Держкомзему у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання недійсним державних актів на землю, договору купівлі продажу земельної ділянки, приведення у придатний для використання стан та повернення земельної ділянки територіальній громаді та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи Головне управління Держкомзему у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання рішень Харківської міської ради такими, що не відповідають чинному законодавству задовольнити.

В порядку повороту виконання рішення стягнути з ОСОБА_1 ( адреса проживання: АДРЕСА_9 ) на користь Харківської міської ради грошові кошти в розмірі 419 513 ,00 ( чотириста дев"ятнадцять тисяч п"ятсот тринадцять ) грн. за реквізитами ( одержувач Харківська міська рада, реєстраційних рахунок 2986, в банку ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО банку 851011, .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Особами, які були учасниками процесу, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в той же строк з дня отримання його копії.

Головуючий: І.О.Грищенко