П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М. із секретарем судового засідання Лептугою С.С., за участю представника Заводського відділу державної виконавчої служби Романчука С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опяти Юрія Юрійовича на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2019 року про примусове проникнення до житла боржника, постановлену в приміщенні того ж суду о 10 год. 32 хв. у складі судді Черенкової Н.П., по справі № 490/3878/19, провадження № 22-ц/812/1128/19, за поданням старшого державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опяти Юрія Юрійовича про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2019 року старший державний виконавець Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опята Ю.Ю. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи ОСОБА_1 в порядку ст. 439 ЦПК України, а саме: до житлового будинку АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню №58392228 з примусового виконання:

- виконавчого напису №1872, виданого 25.09.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Добриновою Л.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 385012,29 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно боржника, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 ;

- виконавчого листа №2/487/360/15, виданого 17.03.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу у розмірі 282705,91 грн.;

- виконавчого листа №2-1142/11, виданого 21.06.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованості за кредитним договором № 400027674 від 15.11.2007 року у сумі 35565,35 грн., державного мита у розмірі 355,65 грн. та ІТЗ у розмірі 120,00 грн.;

- виконавчого листа №2/1412/1648/12, виданого 01.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 80377,05 грн.;

- виконавчого листа №2-4213/09, виданого 12.01.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 93039,10 грн.

Подання обґрунтовував наступним. На виконанні в Заводському відділі ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження №58392228 про стягнення боргу з ОСОБА_1 Боржник надає згоду на проведення виконавчих дій у помешканні, яке належить йому на праві приватної власності, однак вона не має доступу до вказаного житла, оскільки в ньому проживають невідомі їй особи, а тому встановити осіб, які проживають у даному житловому будинку, не представляється можливим. За такого, перевірити майновий стан боржника не можливо, окрім як проникненням до житлового приміщення, тому державний виконавець просить надати дозвіл на примусове входження до житлового приміщення ОСОБА_1 (а.с. 1-2).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2019 року відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опяти Юрія Юрійовича про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.58-60).

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Опята Ю.Ю. зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд, вказуючи на порушення закону, виконання вимог якого є обов`язковим перед вирішенням питання щодо проникнення до житла, жодним чином не обґрунтовує такий висновок та не зазначає про суть таких порушень. Крім того, державним виконавцем надано належні документи, що підтверджують факт арешту майна боржника - постанова про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2011 року та витяг про реєстрацію в ЄРЗВОНМ арешту на майно боржника (а.с.62-65).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду представником державної виконавчої служби підтримано доводи апеляційної скарги.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились. Про час і місце розгляду справи належно повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, переглянувши справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 13 частини третьої статті 18 Закону «Про виконавче провадження» N 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (пункту 4 частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК).

Аналіз наведених вимог норм матеріального та процесуального права свідчить про дві категорії осіб, відносно яких під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння: перша категорія боржник - фізична особа; друга категорія - інша особа, тобто не боржник, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

З подання вбачається, що державний виконавець просив забезпечити його проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи. На підтвердження своїх доводів надав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій ОСОБА_1 зазначена власником будинку АДРЕСА_1 .

Серед наданих державним виконавцем доказів мається заява ОСОБА_1 про те, що вона не заперечує проти проникнення державного виконавця до вказаного будинку, але вона сама не має доступу до нього. Вказані пояснення підтверджуються обставинами, встановленими судовими рішеннями Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2011 року та рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2012 року, з яких вбачається, що між ОСОБА_1 та колишньою власницею будинку ОСОБА_2 існував спір щодо права власності на вказаний будинок.

Встановлено, що на виконанні в Заводському відділі Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження №58392228 з примусового виконання:

- виконавчого напису №1872, виданого 25.09.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Добриновою Л.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 385012,29 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно боржника, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 ;

- виконавчого листа №2/487/360/15, виданого 17.03.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу у розмірі 282705,91 грн.;

- виконавчого листа №2-1142/11, виданого 21.06.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованості за кредитним договором №400027674 від 15.11.2007 року у сумі 35565,35 грн., державного мита у розмірі 355,65 грн. та ІТЗ судового розгляду у розмірі 120,00 грн.;

- виконавчого листа №2/1412/1648/12, виданого 01.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 80377,05 грн.;

- виконавчого листа №2-4213/09, виданого 12.01.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 93039,10 грн.

Загальна сума боргу за виконавчими документами складає 877 175,35 грн.

З наведеного вбачається, що на протязі тривалого часу не виконуються рішення судів та виконавчий напис нотаріуса від 25.09.2008 року. З приводу невиконання останнього постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 року визнано протиправною бездіяльність державного органу виконавчої служби (а.с. 17-18).

Згідно з положенням статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У справі "Войтенко проти України" (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1.

За таких обставин державний виконавець обгрунтовано звернувся до суду з поданням до проникнення до житла боржника, надав суду докази, що підтверджують доводи подання; задоволення подання не буде суперечити вимогам ст. 30 Конституції України та ст. 311 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції не врахував зазначених обставин справи (тривалого невиконання судових рішень, неможливості вільного доступу до житла), наведених вимог закону. Посилання в рішенні на вимоги ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає обставинам справи, оскільки державний виконавець в межах зведеного виконавчого провадження повинен виконати виконавчий напис №1872 від 25.09.2008 року, виданий приватним нотаріусом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 385012,29 грн. шляхом звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За такого відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким подання задовольнити.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України сплачений судовий збір при зверненні до суду апеляційної інстанції за подачу апеляційної скарги в розмірі 1921,00 грн. слід стягнути з ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опяти Юрія Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2019 року скасувати та постановити нову, якою подання старшого державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опяти Юрія Юрійовича про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити. Надати дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню № 58392228 з примусового виконання - виконавчого напису №1872, виданого 25.09.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Добриновою Л.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 385012,29 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно боржника, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 ;

- виконавчого листа №2/487/360/15, виданого 17.03.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу у розмірі 282705,91 грн.;

- виконавчого листа №2-1142/11, виданого 21.06.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованості за кредитним договором №400027674 від 15.11.2007 року у сумі 35565,35 грн., державного мита у розмірі 355,65 грн. та ІТЗ судового розгляду у розмірі 120,00 грн.;

- виконавчого листа №2/1412/1648/12, виданого 01.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 80377,05 грн.;

- виконавчого листа №2-4213/09, виданого 12.01.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 93039,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Заводського відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття. Оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 05 липня 2019 року