Справа № 2-681/11
Провадження № 6/642/32/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Самотой М.Є.

представника боржників ОСОБА_1

державного виконавця Лисакова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяви представника боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа та дублікату виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню, -

В с т а н о в и в:

31 січня 2019 року представник боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Ленінського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 у справі № 2-681/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 247 від 19.06.2007 року у розмірі 979 048 грн. 80 коп., судового збору у розмірі 1 700 грн. та суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. (а.с. 96-97, т. 2).

Крім того, 31 січня 2019 року представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова від 04.01.2019 у справі № 2-681/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Шудренка Михайла Володимировича суми заборгованості за кредитним договором № 247 від 19.06.2007 року у розмірі 979 048 грн. 80 коп. (а.с. 83-84, т. 2).

Ухвалами від 04 лютого 2019 року прийнято до провадження вищевказані заяви та призначено їх розгляд у відкритому судовому засіданні. Також даними ухвалами залучено в якості заінтересованої особи державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірсьму та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області (а.с. 93, 106, т. 2).

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року заяву представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про визнання дублікату виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (справа № 2-681/11, провадження № 6/642/33/19) об?єднано в одне провадження із заявою представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (справа № 2-681/11, провадження № 6/642/32/19). Присвоєно справі загальний номер 2-681/11, провадження № 6/642/32/19) (а.с. 133-134, т. 2).

В обгрунтування заяв про визнання виконавчого листа та дублікату виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню зазначено, що 19 червня 2014 року Ленінський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист у справі № 2-681/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі» Банк) суми заборгованості за кредитним договором № 247 від 19.06.2007 у розмірі 979 048 грн. 80 коп. Ухвалою суду від 27.06.2018 змінено стягувача за виконавчим листом на Шудренка Михайла Володимировича. 04.01.2019 року Ленінський районний суд м. Харкова видав дублікат вищевказаного виконавчого листа. Солідарний боржник за рішенням суду ОСОБА_3 добровільно виконав зобов'язання за вказаним виконавчим листом, у зв'язку з чим заявник вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 432 ЦПК України виконавчий лист та дублікат виконавчого листа у справі № 2-681/11 не підлягають виконанню.

У судовому засіданні представник боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 підтримав заяви про визнання виконавчого листа та дублікату виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню. Просив заяви задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заявах та письмових поясненнях (а.с. 127-132, т. 2).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце повідомлені були належним чином. Причини неявки суду не відомі (а.с. 111-112, т. 2).

Заінтересована особа державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Лисаков Є.С. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяв, посилаючись на те, що боржник ОСОБА_8 ухилявся від виконання судового рішення упродовж майже п'яти років і лише внаслідок вчинених державним виконавцем заходів примусового виконання був вимушений сплатити заборгованість. Боржник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не з метою захисту своїх прав, які не порушені, а з єдиною метою - домогтися звільнення від обов'язку сплати до Державного бюджету України виконавчого збору в розмірі 98086,88 грн. Вважає, що суд на даний час не має підстав визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, так як рішення суду є виконаним в повному обсязі, оскільки виконавче провадження закінчено 14.01.2019 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням. Просить суд не завдавати збитків державі Україна, яка має всі підстави стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 98 086,88 грн. (а.с. 115-118, 121-124, т. 2).

Суд, вислухавши пояснення представника заявників та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, вважає заяви не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

01 березня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення по справі № 2-681/11 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі та солідарно стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ „Всеукраїнський Банк (ПАТ «ВіЕйБіБанк») суму заборгованості за кредитним договором № 247 від 19.06.2007 р. у розмірі 979 048 грн 80 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ „Всеукраїнський Банк (ПАТ «ВіЕйБі Банк») суму судового збору у розмірі 1700 грн. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. (а.с. 43-44, т. 1).

У березні 2011 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 звернувся до суду із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення, яку ухвалою суду від 22 квітня 2011 року дану заяву було залишено без задоволення. Ухвала набрала законної сили (а.с. 47-48, 58-59, т. 1).

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2011 року вищевказане заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року залишено без змін. Ухвала набрала законної сили (а.с. 104-106, т. 1).

16 квітня 2013 року ОСОБА_2 вперше звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення у справі № 2-681/11 від 01 березня 2011 року (а.с. 111-112, т. 1).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 травня 2013 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду повернуто як неподану. Ухвала набрала законної сили (а.с. 116, т. 1).

23 жовтня 2013 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу про скасування заочного рішення у справі № 2-681/11 від 01 березня 2011 року, яку ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2013 року було повернуто апелянту. Ухвала набрала законної сили (а.с. 126-127, 130, т. 1).

20 листопада 2013 року ОСОБА_2 вдруге звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про скасування заочного рішення у справі № 2-681/11 від 01 березня 2011 року (а.с. 134-135, т. 1).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2013 року в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду від 01 березня 2011 року відмовлено. Ухвала набрала законної сили (а.с. 146-147, т. 1).

13 січня 2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу про скасування заочного рішення у справі № 2-681/11 від 01 березня 2011 року (а.с. 149-150, т. 1).

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року апеляційну скаргу відхилено, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року залишено без змін. Ухвала набрала законної сили (а.с. 208-209, т. 1).

09 лютого 2017 року ОСОБА_2 втретє звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про скасування заочного рішення у справі № 2-681/11 від 01 березня 2011 року (а.с. 215-222, т. 1).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 01 березня 2011 року відмовлено. Ухвала набрала законної сили (а.с. 225-226, т. 1).

У травні 2018 року Шудренко М.В. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою, у якій просить замінити кредитора ПАТ «ВіЕйБіБанк» від імені якого діяв уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» Славкіна Марина Анатоліївна як вибула сторона, на його правонаступника Шудренко М.В., якому були передані всі права кредитора по договору кредиту № 247 від 19.06.2007 року у розмірі 979 048 грн. 80 коп. (а.с. 13-14, т. 2).

Ухвалою суду від 27.06.2018 заяву Шудренко М.В. про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-681/11, виданого 19.06.2014 Ленінським районним судом м. Харкова у справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: замінено стягувача - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк»), від імені якого діяв уповноважена особа Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна Марина Анатоліївна як вибулої сторони, на його правонаступника Шудренко Михайла Володимировича, якій були передані всі права кредитора по договору кредиту № 247 від 19.06.2007 року у розмірі 979 048 (дев'ятсот сімдесят дев'ять тисяч сорок вісім) грн. 80 коп. (а.с. 64-68, т. 2).

06.11.2018 року головний державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірсьму та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Лисаков Є.С. звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 72-74, т. 2).

Ухвалою суду від 19.11.2018 заяву головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірсьму та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Лисакова Є.С. про видачу дублікату виконавчого листа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року у цивільній справі № 2-681/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ „Всеукраїнський Банк (ПАТ «ВіЕйБіБанк») суми заборгованості за кредитним договором № 247 від 19.06.2007 р. у розмірі 979 048 грн 80 коп., судового збору у розмірі 1700 грн. та суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. (а.с. 80-81, т. 2).

За змістом ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зіст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання».

Вищезазначене викладено у постанові Верховного суду України від 16.01.2018 року по справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17).

Таким чином, Верховний Суд зробив висновки, що при розгляді питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню умовами визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, є:

1) наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

2) необхідність відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження з одночасною неможливістю відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження в інший спосіб, крім визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України обов'язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства, а згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім того, при постановленні даної ухвали суд також враховує правові висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року по справі № 442/2670/17 (провадження № К/9901/39708/18).

Так, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов'язку сплати виконавчого збору (п. 28 Постанови).

Отже, примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом. Приписи статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (п. 30 Постанови).

Таким чином, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню буде ставити під сумнів законність судового рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковим для виконання.

Верховний Суд зробив висновок: невиконання боржником рішення змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звертатися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, через що у боржника виникає обов'язок сплати виконавчого збору до Державного бюджету України.

Виходячи з вищевикладеного, виконання судового рішення є обов'язком кожного в Україні, невиконання судового рішення змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звертатися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, наслідком чого є несприятливі наслідки для боржника - стягнення виконавчого збору до Державного бюджету України.

Після звернення до примусового виконання, виконання рішення має дві складові: виконання самого рішення та сплата своєрідної санкції, якою є виконавчий збір, за невиконання або несвоєчасне виконання рішення. Тому повним виконання рішенням повинно вважатися виконання самого рішення та сплату боржником виконавчого збору.

Із заяви, поданої заявником вбачається, що боржник ОСОБА_3 добровільно виконав зобов'язання за вказаним виконавчим листом, а саме: самостійно сплатив Шудренку М.В. суму боргу у повному обсязі, однак суду не надано доказів виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження або в строк, наданий державним виконавцем для самостійного виконання. Навпаки, судом встановлено, що боржник ОСОБА_8 ухилявся від виконання судового рішення упродовж майже п'яти років.

На підставі викладеного, суд не вбачає законних підстав визнавати виконавчий лист та дублікат виконавчого листа у справі № 2-681/11 такими, що не підлягають виконанню та вважає, що заяви представника боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 259, 352-354, 431, 432 ЦПК України, ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, суд-

П о с т а н о в и в:

У задоволенні заяв представника боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа та дублікату виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в 15- денний строк з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 19 лютого 2019 року.

Суддя В.В. Вікторов