РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

при секретарі судового засідання - Ющук О.С.

з участю:

представника позивача "Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" - Атаманчук А.О.

представника відповідача ОСОБА_1 . - адвоката Волошина М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу № 569/12528/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регрессу у розмірі 43058,92 грн. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21154», з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Так, згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 09 березня 2016 року суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, в суді була доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення серії АП2 №206092 від 15.12.2015 року та доданими письмовими поясненнями свідків правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 43058,92 грн. Оскільки, як вбачається з постанови Рівненського міського суду від 09.03.2016 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» перейшло право вимоги на отримання від відповідача сплаченого страхового відшкодування. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що його довірителя не визнано винним за ст. 124 КУпАП, а відтак не має підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № НОМЕР_1 № НОМЕР_2 від 22.10.2015 року, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль ВАЗ -21154 д.н.з НОМЕР_3 (а.с.6).

Згідно п. 4 Полісу АЕ/5173754 від 22.10.2015 року ліміт відповідальності страховика становить 50 000, 00 грн, розмір франшизи 510 грн.

15 грудня 2015 року в м. Рівне на вулиці Дворецькій, 180 відбулося ДТП за участю автомобіля ВАЗ -21154 д.н.з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2015 року серії АП2 №206092 встановлено, що ОСОБА_1 15 грудня 2015 року о 14 год 10 хв, в м. Рівне на вул. Дворецькій, 180 керував автомобілем марки «ВАЗ-21154» д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота на відстані, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці) та відмовився на вимогу працівника поліції від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що був притягнутий постановою Рівненського міського суду від 09 березня 2016 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, яка набрала законної сили (а.с. 5).

Таким чином, вказаною постановою Рівненського міського суду від 09.03.2016 року, що ОСОБА_1 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння.

До ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернувся із заявою ОСОБА_4 щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком до умов договору №АЕ/5173754 від 22.10.2015 року.

Згідно дослідження №ВК 3945ВК 19.02/5 від 19.02.2016 року та розрахунку суми страхового відшкодування про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_4 складає 43568 грн 92 коп (11-13).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи при відшкодуванні шкоди завданої майну потерпілого і становить 43058 грн 92 коп.

02 червня 2016 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату власнику, пошкодженого автомобіля - ОСОБА_4 у розмірі 43058 грн 92 коп., що підтверджується реєстром одержувачів відшкодувань за рахунок коштів ПАТ «Національна акціонерна страхова компанії «Оранта» (а.с. 21).

Згідно зі ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Аналіз названих норм права дає підстави дійти висновку, що цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу перед страховиком наступає в порядку регресу лише внаслідок його винних дій вичерпних перелік яких наведено у ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і які за диспозиціями є повністю тотожними з адміністративними проступками (Глава 10 КУпАП Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку).

Вказана норма ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є імперативною, а відтак не підлягає зміні та є обов"язковою, для встановлення.

В даному випадку ОСОБА_1 як водій забезпеченого транспортного засобу був в стані алкогольного сп"яніння, а тому страховик правомірно, в силу приписів ст. 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до суду з вказаним позовом.

Предметом доказування у такому спорі є встановлення факту протиправних дій водія забезпеченого транспортного засобу по відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, обов`язковою умовою для стягнення з особи страхової виплати при поданні регресного позову, є вина особи у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди.

Постановою Рівненського міського суду від 09 березня 2016 року провадження у адміністративній справі відносно іншого учасника вказаного ДТП, ОСОБА_4 , за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 32,33).

З постанови Рівненського міського суду від 09 березня 2016 року, яка набрала законної сили слідує, що згідно вимог п.10.1. Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 12.1. Правил дорожнього руху встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1. Правил дорожнього руху передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З пояснень ОСОБА_4 слідує, що, рухаючись автомобілем 15 грудня 2015 року по вулиці Дворецькій та виконуючи маневр обгону, він не міг передбачати можливість настання шкідливих наслідків своєї дії, оскільки мав право розраховувати на дотримання ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху.

Суд вважав, що саме ОСОБА_1 , порушивши вимоги п.10.1. Правил дорожнього руху, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, наслідком чого стала дорожньо-транспортна пригода.

З досліджених судом доказів слідує, що на час ДТП ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп"яніння, про що свідчить наявність у нього ознак такого стану. Об"єктивно вказана обставина підтверджується і безпідставною та невмотивованою відмовою ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Постановою Рівненського міського суду від 09 березня 2016 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_4 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відсутній, оскільки відсутня вина та прямий причинно-наслідковий звязок між його діями та наслідками, що наступили.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 без змін.

Крім того, постановою Апеляційного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року підтверджено, що в даній дорожній ситуації ОСОБА_4 діяв відповідно до ПДР України (здійснював маневр обгону автомобіля «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_1 , який поводив себе непередбачувано на дорозі), а головною причиною виникнення даної ДТП стало порушення саме ОСОБА_1 вимог п. 10.1 та 2.5 ПДР України (а.с. 34,35).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, постановою Рівненського міського суду від 09 березня 2016 року та постановою Апеляційного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року встановлена наявність протиправних дій зі сторони ОСОБА_1 та настання шкоди, яка виникла внаслідок цих дій в стані алкогольного сп"яніння.

Так, суд приходить до висновку, що створення відповідачем аварійної ситуації, призвело до завдання шкоди транспортному засобу ОСОБА_4 , тобто між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодую існує причинно-наслідковий зв`язок.

Ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини заподіювача шкоди.

В судовому засіданні не здобуто та відповідачем не доведено суду, що шкода завдана ОСОБА_4 не з вини ОСОБА_1

Так, суд, враховуючи встановлені обставини, протиправну винну поведінку відповідача, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, яка стала причиною виникнення аварійної ситуації, приходить до висновку, що саме його дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням наслідків вищевказаної ДТП, у вигляді завдання матеріальної шкоди транспортному засобу ОСОБА_4 .

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача адвоката Волошина М.К., що дослідженя № НОМЕР_4 -19.02/5 від 19.02.2016 року не є належним доказом, оскільки в ньому не зазначено, що пошкодження автомобіля ОСОБА_4 . «Рено» д.н.з. НОМЕР_4 отримані саме під час ДТП ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з таких підстав.

Як слідує з абзацу 2 дослідженя № НОМЕР_4 -19.02/5 від 19.02.2016 року, огляд пошкодженого автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_4 , проводив аварійний комісар Вертелецький ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_4 (див. протокол огляду). Огляд було здійснено 18.12.2015 року за адресою: м. Рівне (а.с. 11).

З оглянутому в судовому засіданні протоколу (акту) огляду транспортного засобу ОСОБА_4 вбачається, що вищевказане ДТП відбулося 15.12.2015 року (а.с. 9,10).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження саме 15.12.2015 року в результаті зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21154» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, в судовому засіданні здобуто та підтверджено належними та допустимими доказами, що дії ОСОБА_1 були неправомірними, що підтверджено постановою Рівненського міського суду №569/16990/15-п від 09.03.2016 року та між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина ОСОБА_1 , оскільки останній перебував у стані алкогольного сп"яніння, за що постановою Рівненського міського суд від 09.03.2016 року визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, наслідком чого і сталася вищевказана дорожньо-транспортна пригада.

Таким чином позивач, відшкодувавши шкоду ОСОБА_4 , завдану відповідачем, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, має право зворотної вимоги (регресу) до винного відповідача у розмірі виплаченого відшкодування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» обґрунтовані та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 43058 (сорок три тисячі п"ятдесят вісім) грн 92 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 43058 (сорок три тисячі п"ятдесят вісім) грн 92 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ідентифікаційний код юридичної особи: 00034186, місцезнаходження: м. Київ, Дарницький район, вул. Здолбунівська, б. 7.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 16 травня 2019 року

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина