ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2019 року м. Чернівці

справа № 727/9264/18

справа 22-ц/822/634/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Г.К., Литвинюк І.М.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради про поновлення строку для прийняття спадщини (головуючий в першій інстанції Волошин С.О.)

встановив :

У вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Чернівецької міської ради про поновлення строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в м.Одеса її батько ОСОБА_3 , про що складено актовий запис 24.04.2002р.

При народженні її прізвище було ОСОБА_4 , яке вона змінила на прізвище ОСОБА_5 внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_6 20.04.1991р.

ЇЇ батьки розлучилися у 1980 році, і батько переїхав на проживання в м.Одесу. Після розлучення з її мамою, батько відносин з ними не підтримував, іноді коли він приїжджав в м.Чернівці вони зустрічались. Приблизно у 1996 році вона втратила будь який зв`язок зі своїм батьком.

У червні 2018 року їй повідомила її матір, що в неї є відомості про те, що її батько ОСОБА_3 помер.

Оскільки про смерть її батька до червня 2018 року їй не було відомо, то протягом шестимісячного строку вона не мала змоги звернутися до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини.

Вказувала, що жодна особа не зверталась до органів нотаріату про прийняття спадщини, оскільки відсутні інші спадкоємці.

Крім цього, вказувала що їй невідоме останнє місце проживання її батька на момент його смерті, проте він є власником об`єкту нерухомого майна, яке розташоване за адресую АДРЕСА_1 .

Просила визначити їй, додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одеса.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3

Визнано ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю шість місяців, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одеса.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21 вересня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказує на те що твердження позивачки, що після смерті батька вона була єдиним спадкоємцем не відповідають дійсності, оскільки в 2002 році було три спадкоємиця першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 : це його мати ОСОБА_7 яка постійно проживала в АДРЕСА_1 , донька померлого позивачка по справі ОСОБА_8 , а також донька померлого яка проживала в Одеській області, але дані про неї відсутні. Жоден із спадкоємців першої черги заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, але єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину була його мати ОСОБА_7 яка в силу вимог ст.549 ЦК України фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що склалося із 1/6 частки житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем за нотаріально посвідченим заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_7 є ОСОБА_1 який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем і використовував спадкове майно, як своє постійне місце проживання.

Оскільки його не було залучено до участі у даній цивільній справі, даним рішенням порушені його права як спадкоємця ОСОБА_7 який фактично прийняв спадщину, тому що постійно проживав із спадкодавцем на день її смерті і фактично його позбавлено спадкового майна, яке він успадкував як спадкоємець за заповітом.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 в м.Одеса, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.06.2018 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 25.10.1973р. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_10

ОСОБА_9 одружилась зі своїм чоловіком ОСОБА_6 у 1991 році, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_5 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_10 розірвано 11.03.1980р. Відповідно до відповіді ЧКОБТІ №1658 від 30.08.2018р. на адвокатський запит, встановлено, що згідно письмових носіїв інвентаризаційної справи, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 належало право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.05.1969р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що встановлений законом строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважних причин, оскільки позивачка дізналася про смерть батька тільки в червні 2018 року, та вважав за можливе поновити цей строк.

Колегія суддів з таким висновком суду в повній мірі погодитися не може і вважає його передчасним.

За правилами ч. 1 ст. 1269, ст. 1720 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті йому належала на праві власності 1/6 частка житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Причини пропуску позивачем цього строку зводяться до незнання про факт настання смерті батька ОСОБА_3

Зазначені причини як окремо, так і у сукупності не можуть визнаватись об`єктивними перешкодами, труднощами, які позбавили позивача будь-якої можливості своєчасно дізнатись про смерть члена сім`ї, а після отримання такої інформації - звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до передбаченого законом порядку для реалізації своїх спадкових прав.

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 викладений правовий висновок, згідно з яким у разі, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Підстав відступати від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не встановлено.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» судам роз`яснено, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги що оформлення спадкових справ судовому розглядові не підлягають.

Так, виходячи з положень підпункту 1.2. пункту 1, підпунктів 2.2, 2.3 пункту 2, підпункту 3.1. пункту 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Матеріали справи не містять даних щодо звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка б свідчила про необхідність захисту її прав у судовому порядку.

Оскільки судом не з`ясовано коло спадкоємців та не притягнуто їх до участі у справі, то суд передчасно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 не є єдиною особою, яка не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як вбачається, між нею та іншим спадкоємцем - ОСОБА_1 існує спір щодо спадкового майна. При цьому ОСОБА_1 не був залучений до участі у цій справі відповідачем.

Відповідно до ч.1,2 ст.51 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України, позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити в позовній заяві сторін та інших учасників належний склад а суд згідно п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України, вирішує питання про склад осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 , в порушення статті 175 ЦПК України, не визначилася із належним складом відповідачів у справі, а суд у порушення п.4.ч.2 ст 197 ЦПК України, не уточнив склад осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду від 18 грудня 2009 року № 14 України «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду

ОСОБА_1 не був залучений до участі у справі, а даним рішенням суду порушені його права як спадкоємця ОСОБА_7 . Виходячи з повноважень суду апеляційної інстанції, він не може бути залучений до участі у справі на стадії апеляційного провадження.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки ОСОБА_1 до участі у справі залучений не був, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до положеннь ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи зазначені положення, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1082,20грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст. 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21 вересня 2018 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1082,20грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повної постанови 3 липня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Вірно з оригіналом :