ПОСТАНОВА

Іменем України

03 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/7215/18

провадження № 22-ц/4809/1247/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дьомич Л. М., Кіселика С. А.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року в складі головуючої судді Панфілової А. В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

22.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 4 355,55 грн, що складає вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт оздоблення пошкодженої квартири, моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що проживає у належній йому на праві спільної часткової власності квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , іншим співвласником є його син ОСОБА_3

11 липня 2018 року о 5-й ранку вказана квартира була залита водою з вини мешканця роташованої поверхом вище квартири № 99 ОСОБА_2., про що було складено акт обстеження від 13 липня 2018 року, де зазначено, що ОСОБА_2 не звертався до аварійно-диспетчерської служби, а усунув порив труби холодного водопостачання на стояковій мережі шляхом накладання хомута розміром діаметром 25 мм. О 8-й годині ранку відповідач повідомив працівників КП «ЖЕО №3» про виниклу аварійну ситуацію. Слюсарем було обстежено стоякову мережу холодного водопостачання у квартирі № 99 . Від виконання зварювальних робіт на стояковій мережі холодного водопостачання відповідач відмовився. Внаслідок затоплення були пошкоджені стелі належної позивачеві квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме сліди від затікання, плями від води, відшарування, здуття шпалер.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 28.09.2018 рої № 2 вартість відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття 11 липня 2018 року згідно акту обстеження КП «ЖЕО №3» складає 4355,55 грн разом з ПДВ.

Крім того, діями відповідача позивачеві було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких зазнав у зв`язку із пошкодженням майна, після чого мало місце погіршення стану здоров`я, пов`язане з переживаннями, незручностями, пов`язаними із залиттям, порушенням звичного ритму життя.

ОСОБА_1 просив відшкодувати майнову і моральну шкоду, а також стягнути судовий збір в сумі 1409,60 грн. та витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт та визначення розміру шкоди в розмірі 3164,40 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості, безпідставності та недоведеності. Суд зазначив, що позивачем не надано доказів щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, що виникла внаслідок залиття квартири позивача водою через порив труби холодного водопостачання на стояковій мережі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про стягнення з відповідача заподіяної йому майнової шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі 4 355,55 грн, моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, судового збору у розмірі 704,90 грн, витрат на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлюваних робіт та визначення розміру шкоди у розмірі 3 164,40 грн, у загальній сумі 18 224,75 грн.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

На думку позивача, відповідач у своєму відзиві на позов описав причинний зв`язок між його діями та частковою бездіяльністю стосовно виниклої аварійної ситуації.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 разом із дружиною почав відчерпувати воду із власної квартири, аварійну службу не викликав, вчинив бездіяльність, жодного письмового чи іншого доказу на спростування цього до суду не надав.

Вина відповідача в тому , що він самовільно, без належних знань та освіти, намагався здійснити ремонтні роботи без виклику та повідомлення працівників аварійної служби й водоканалу на час виникнення пориву, чим суттєво порушив правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, 9.2.3. Для виконання експлуатаційних робіт з нагляду за станом і з утримування мережі повинні бути створені експлуатаційні (профілактичні) і ремонті (аварійно-відновлювальні) чергові бригади, кількість і чисельний склад яких визначається місцевими умовами.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника адвоката Урсаленко К. О., які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає алишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на житло від 15.01.1997 року (а. с. 8).

Згідно копії акта обстеження від 13 липня 2018 року стався прорив труби холодного водопостачання на стояковій мережі у квартирі АДРЕСА_4 , власник якої ОСОБА_2 не звертався до АДС, усунув порив труби холодного водопостачання шляхом накладання хомута розміром діаметром 25 мм., о 8-й годині ранку останній повідомив працівників КП «ЖЕО №3» про виниклу аварійну ситуацію (а.с.9). Слюсарем було обстежено стоякову мережу холодного водопостачання у квартирі № 99 . Від виконання зварювальних робіт на стояковій мережі холодного водопостачання мешканці вказаної квартири відмовились.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 28.09.2018 року № 2 вартість відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття 11 липня 2018 року, згідно акту обстеження КП «ЖЕО №3», складає 4355,55 грн разом з ПДВ (а.с.11-24).

Згідно інформації № 560 від 22.08.2019 року, наданої КП «ЖЕО №3», про розмежування труб холодного водопостачання в будинку АДРЕСА_4 відповідно до п. 22 Типового Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, точкою розподілу, в яких здійснюється передача послуги з постачання холодної та гарячої води від виконавця споживачеві, є точка після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача послуг у багатоквартирному будинку; а водовідведення - зливний отвір санітарно-технічних приладів. Таким чином, обслуговування стоякових труб будинків які обліковуються на балансі КП «ЖЕО № 3», в тому числі і в будинку АДРЕСА_1 віднесено до компетенції Комунального підприємства (а.с.135).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно з ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 не довів наявність обставин, що можуть свідчити про неправомірні дії або бездіяльність ОСОБА_2 . , які призвели до пориву у квартирі АДРЕСА_4 труби холодного водопостачання на стояковій мережі, що обслуговується її балансоутримувачем КП «ЖЕО № 3», а також наявності причинного зв`язку між наслідками які настали для позивача у вигляді збитків і моральних страждань саме з діями відповідача по усуненню причин витікання води з місця пориву і залиття квартири водою.

Твердження позивача, що залиття холодною водою його квартири сталося внаслідок ремонту чи поломки крана у квартирі відповідача грунтується на припущеннях, спростовується актом обстеження, складеним за участі КП «ЖЕО №3».

Встановлення відповідачем хомута на трубу стоякової мережі задля усунення витоку води та поновлення водопостачання до квартир під`їзду цього будинку, про що зазначив ОСОБА_2 у своїй заяві до КП «ЖЕО №3» (а.с.61) не може свідчити про неправомірну поведінку чи бездіяльність власника квартири під час виниклої аварійної ситуації - пориву труби, яка відноситься до мережі обслуговування КП «ЖЕО №3».

Суд першої інстанції правильно вважав, що обставини, на які позивач посилався в обгрунтування своїх вимог, не знайшли свого підтвердження належними, допустимими і достатніми доказами, покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди, спричиненої внаслідок пориву труби холодного водопостачання стоякової мережі, яка не перебуває у віданні відповідача за відсутності доведеності неправомірної поведінки останнього, не відповідало би принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді Л. М. Дьомич

С. А. Кіселик