Справа № 629/518/19
Провадження № 2/629/662/19
УХВАЛА

25.02.2019 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до Домаської сільської ради м.Лозова Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська обл., м.Лозова, с.Домаха, вул.Українська, буд.19, ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

встановив:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять визнати недійсним та скасувати рішення XXX сесії VI скликання Домаської сільської ради № 153 від 16.10.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду гр. ОСОБА_3 1.1»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,3940 га, яка знаходиться за адресою: Харківська обл., м.Лозова, с.Українське, вул.Степова, буд.1-А, для обслуговування нежитлового приміщення - складу для зберігання зернових культур, кадастровий номер :00:000:0016, укладений між Домаською сільською радою та ОСОБА_3 23.10.2012 року, зареєстрований у Міськрайонному управлінні Держкомзему у м.Лозова і Лозівському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.11.2012 року №00063; стягнути з відповідачів на користь позивачів понесені ними судові витрати; розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі рішення XXX сесії VI скликання Домаської сільської ради № 153 від 16.10.2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду ОСОБА_3І.», між Домаською сільською радою - орендодавцем та ОСОБА_3 - орендарем 23.10.2012 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,3940 га, у тому числі інші землі 0,3940 га, терміном на 49 (сорок дев'ять) років, яка знаходиться за адресою: Харківська обл., м.Лозова, с.Українське, вул.Степова, буд.1-А, для обслуговування нежитлового приміщення - складу для зберігання зернових культур, кадастровий номер :00:000:0016. Проте, станом на дату прийняття рішення Домаською сільською радою № 153 від 16.10.2012 щодо надання в оренду спірної земельної ділянки ОСОБА_3 та укладання з ним договору оренди земельної ділянки для обслуговування в цілому нежитлової будівлі зерносховища, остання належала на праві спільної часткової власності двом особам: ОСОБА_3, розмір частки якого складав 1/2, та ОСОБА_4 (батьку позивача 1 та чоловіку позивача 2), розмір частки якого складав 1/2. Тому Домаська сільська рада протиправно надала в оренду земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі лише одному із її співвласників, оскільки право користування земельною ділянкою належить усім співвласникам нерухомого майна, яке на ній розташоване. Про укладення договору оренди інші співвласники будівлі, а саме ОСОБА_4, спадкоємцем якого він є, та ОСОБА_2 повідомлені не були та згоди на це не надавали. Таким чином, спірне рішення Домаської сільської ради є незаконним, а договір оренди земельної ділянки таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.п.2-3, п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції, (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Вирішуючи питання юрисдикції та підсудності у кожній конкретній цивільній справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, тобто коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно із статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177,181,324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, чи є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено у ст.19 КАС України, зокрема на спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

До юрисдикції адміністративних судів слід відносити спори, які виникають з публічно-правових земельних відносин, що засновані на підпорядкуванні одного учасника іншому, де один з них здійснює владні управлінські функції, та характеризуються імперативним методом правового регулювання.

У разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Таким чином, спори, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень стосовно видачі дозволу на проект землеустрою, щодо відмови у наданні такого дозволу, щодо затвердження проектів землеустрою, погодження таких проектів, що виникають у процесі виконання відповідним субєктом покладених на нього владних управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, до вирішення питання про розпорядження землею як уповноваженим власником органом та виникнення у відповідного субєкта речового чи зобовязального права на земельну ділянку, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно ч.3 ст.19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, позов в частині визнання недійсним та скасування рішення Домаської сільської ради підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і належить до компетенції окружного адміністративного суду.

Позовна заява в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки подана з дотриманням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України, справа підсудна Лозівському міськрайонному суду Харківської області, підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі відсутні. Тому справу в цій частині слід прийняти до провадження та розглядати за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст.19,175,186,187,260 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Домаської сільської ради м.Лозова Харківської області, ОСОБА_3 в частині визнання недійсним та скасування рішення сільської ради.

Роз'яснити позивачам, що заявлений позов в цій частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та за предметною підсудністю відноситься до компетенції Харківського окружного адміністративного суду.

Відкрити загальне провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Домаської сільської ради м.Лозова Харківської області, ОСОБА_3 в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Призначити підготовче судове засідання на 14-00 год. 19.03.2019 року в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Не пізніше пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, але не пізніше 19.03.2019 року, відповідачі мають право надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачам копії відзиву та доданих до нього документів.

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідачі мають право предявити зустрічний позов.

Позивачі не пізніше десяти днів з дня отримання відзиву, до початку розгляду справи по суті, але не пізніше 19.03.2019 року, мають право підготувати відповідь на відзив, виклавши письмово свої міркування, аргументи, надати відповідні докази, та направити відповідачам й суду з підтвердженням такого направлення учаснику справи.

Відповідачі не пізніше десяти днів з дня отримання відповіді позивачів на відзив, до початку розгляду справи по суті, мають право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачам, суду з підтвердженням такого направлення учаснику справи.

Інші учасники справи мають право надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення до закінчення підготовчого провадження, якщо судом не встановлено інший строк.

Розяснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на веб-адресі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: court.gov.ua/fair/sud2025/.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження та щодо недотримання правил підсудності може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А.Ткаченко