Справа № 359/9400/18
Провадження №2/359/959/2019
РІШЕННЯ
10.05.2019р. м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарях Гомолі О.А., Шляхетко Ю.В.,
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю та визнання права власності на цей об`єкт нерухомого майна,
До суду із даним позовом звернулася ОСОБА_1 . Свої вимоги обґрунтувала тим, що під час шлюбу з ОСОБА_7 останній в процесі приватизації набув у власність земельну ділянку площею 0,237 га.,яка розташована за адресою с АДРЕСА_1 Бориспільського району Київської області .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті спадщину прийняли його дочка ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. Після її смерті спадщину прийняли її 2 сина,чоловік та внучка.
В зв`язку з цим просить суд визнати цю земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ її частину.
В судовому засіданні позивач повністю повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та зазначила що 09.12.2011 року вона разом з чоловіком пішли в земельний відділ Старівської сільської ради та отримали державний акт на вищезазначену земельну ділянку.
Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності і відмовити в задоволення позову.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.
З копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 27.08.2011 року (а.с.7).
Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 09.12.2011 р. вбачається, що ОСОБА_7 на підставі рішення Старівської сільської ради №950 від 13.06.2007 року є власником земельної ділянки площею 0,2370 га, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд,кадастровий номер НОМЕР_3 (а.с.8).
Рішенням Бориспільського міьскрайонного суду від 12.02.2014 року шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 27.08.2011 року розірвано (а.с.9).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.10).

За ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.5 ст.61 СК України (в ред. від 08.02.2011р.) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

З урахуванням вищенаведених обставин та положень ч.5 ст.61 СК України (в ред. від 08.02.2011р суд вважає що спірна земельна ділянка була набута під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_9 та була об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з цим, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, може бути підставою для відмови у позові.

За таких обстави н, суд приходить до висновку що про порушення свого права позивач могла довідатися з моменту розірвання шлюбу, тобто з 12.02.2014 року.

Відповідач та його представник просили суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Враховуючи вищезазначене та те, що ОСОБА_1 подала вказаний позов до суду лише 16.11.2018 року, тобто зі спливом трьохрічного терміну звернення до суду, тому у задоволенні її позовних вимог слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Керуючись ст.ст.256,257,261,267 ЦК України, ст.ст. ст.ст. ст.ст.10,12,13,259,263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю та визнання права власності на цей об`єкт нерухомого майна залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 20 травня 2019 року.

Суддя Чирка С.С.