Справа № 346/1577/19
Провадження № 2/346/1268/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
головуючого-судді - Потятинника Ю.Р.,
з участю: секретаря - Гайової Г.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним і визнання права власності на майно,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 03 травня 2017 року між ним, ОСОБА_1 та відповідачкою, ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири №7, загальна площа 30,8 кв.м., житлова площа 17,9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 .
Наведене підтверджується також розпискою, в якій зазначено, що відповідачка отримала від нього грошові кошти.
Враховуючи наведене, вважає, що між ними було досягнуто домовленостей щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема визначено предмет і ціну договору, з умовою подальшого посвідчення за місцем складання в нотаріальній конторі, а тому між ними відбулося повне виконання умов угоди, що виразилося в передачі квартири №7 відповідачкою та в оплаті ним її вартості, що підтверджується доданими доказами.
Однак, з моменту укладення угоди до цього часу, відповідачка без поважних на те причин ухиляється від явки до нотаріуса для наступного посвідчення договору купівлі-продажу, хоча жодних обмежень для цього не має. Він неодноразово телефонував до неї, через знайомих передавав повідомлення про виконання нею обовязку щодо нотаріального посвідчення договору, однак, відповідачка перестала відповідати на його дзвінки та спілкуватися з ним, що свідчить про її безповоротне ухилення, а він втратив будь-яку можливість нотаріально посвідчити правочин.
У відповідності до ст. 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах та підписаний сторонами.
Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України та п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину неійсними» передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним за позовом сторони, що здійснила його виконання».
Відповідно до ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів данного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Згідно ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з п. 5 ст. 11 ЦК України у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішень суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способу захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно технічного паспорта виданого ОКП Коломийське МБТІ від 23 грудня 2016 року зазначено, що інвентаризаційна вартість майна становить 87 868 грн.
На підставі вищенаведеного позивач просить, визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №7, загальна площа 30,8 кв.м., житлова площа 17,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , укладений між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про час і місце судового розгляду, відзиву на позов не подала.
Суд, аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, та дослідивши зібрані докази, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Як встановлено в судовому засіданні, 03 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири №7, загальна площа 30,8 кв.м., житлова площа 17,9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 .
Згідно п. 16 укладеного між сторонами договору № 11-02 продавець зобов`язується протягом місяця відновити втрачені документи та провести перепис квартири в нотаріуса.
Наведене підтверджується також розпискою від 03.05.2017р., в якій зазначено, що відповідач отримала від позивача грошові кошти за продаж квартири.
Згідно акту приймання-передачі квартири №7 від 03 травня 2017 року продавець ОСОБА_2 відповідно до договору №11-02 від 03 травня 2017 року укладеного сторонами, передала , а покупець ОСОБА_1 отримав квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., на другому поверсі у житловому будинку АДРЕСА_1 . Квартира відповідає вимогам договору, стосовно її якості, складу оздоблення, площі та планування. Покупець отримав від продавця ключі від квартири.
Враховуючи наведене, вбачається, що між сторонами було досягнуто домовленостей щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема визначено предмет і ціну договору, з умовою подальшого посвідчення за місцем складання в нотаріальній конторі, а тому між ними відбулося повне виконання умов угоди, що виразилося в передачі квартири №7 відповідачкою та в оплаті ним її вартості, що підтверджується доданими доказами.
Однак, з моменту укладення угоди до цього часу, відповідач без поважних на те причин ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.
В судовому засіданні не спростовано доводи позивача, зокрема те, що він неодноразово телефонував до відповідача, через знайомих передавала повідомлення про виконання нею обовязку щодо нотаріального посвідчення договору, однак, відповідач перестала відповідати на його дзвінки та спілкуватися з ним, що свідчить про її безповоротне ухилення, а він втратив будь-яку можливість нотаріально посвідчити правочин.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за відповідачем, обтяження, іпотеки, арешти відсутні. Вартість вартири становить 5824 грн.
Згідно технічного паспорта виданого ОКП Коломийське МБТІ від 23 грудня 2016 року зазначено, що інвентаризаційна вартість майна становить 87 868 грн.
У відповідності до ст. 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах та підписаний сторонами.
Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів данного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України та п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину неійсними» передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним за позовом сторони, що здійснила його виконання».
З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».
Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Згідно ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з п. 5 ст. 11 ЦК України у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішень суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способу захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Таким чином, при наявних доказах, суд вважає, що позов підставний і його слід задоволити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 247 ч.2,263-265, 280-286 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №7, загальна площа 30,8 кв.м., житлова площа 17,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_4 , картка фізичної особи платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом 30 днів з дня його складення.
На рішення може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з часу складення рішення, через Коломийський міськрайонний суд.
Суддя Потятинник Ю. Р.