Справа №521/1746/15-ц
Провадження №2-зз/521/254/19
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

24 квітня 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання розірвання шлюбу фіктивним, визнання недійсним договору дарування в частині 1/3, повернення сторін у первісний стан шляхом визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання розірвання шлюбу фіктивним, визнання недійсним договору дарування в частині 1/3, повернення сторін у первісний стан шляхом визнання права власності.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання розірвання шлюбу фіктивним, визнання недійсним договору дарування в частині 1/3, повернення сторін у первісний стан шляхом визнання права власності залишено без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, вищевказана ухвала суду набрала законної сили у встановленому законом порядку.

При цьому під час розгляду справи, ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 13 лютого 2015 року вжито заходів забезпечення позову: накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження будь-яким шляхом 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

У теперішній час до суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про скасування вжитих заходів забезпечення позову шляхом скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015 року.

Заявник ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явилася, але від особи надійшла заява про підтримання вимог та розгляд поданої заяви про скасування заходів забезпечення позову за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_3 . у відкрите судове засідання не з`явився, про розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Як регламентує ст. 158 ч.1, 9 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з параграфом 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Україна-Тюмень проти України» («Ukraine-Tyumen v. Ukraine», заява №22603/02 (щодо суті), стаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: «перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі» (див., наприклад, рішення у справі «Ян та інші проти Німеччини» («Jahn and Others v. Germany», заяви №46720/99, 72203/01 та 72552/01, п. 78).

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

Ураховуючи викладене, суд погоджується із правовою позицією заявника, вбачає обґрунтованим задовольнити дану заяву та скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

Керуючись ст. 158, 258, 259, 260, п. 8, 15, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 13 лютого 2015 року про забезпечення позову, постановленою в рамках цивільної справи №521/1746/15-ц, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та скасувати заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження будь-яким шляхом 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Плавич