КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Справа № 363/1857/17
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

17 липня 2019 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Алексенка Віталія Юрійовича на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 2 квітня 2019 року (суддя Рудюк О.Д,) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

встановив:

рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 2 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду 27 червня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Алексенко В.Ю. направив до суду апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію повного тексту рішення суду позивач не отримувала, 3 травня 2019р. він звернувся до суду із заявою про видачу повного тексту рішення суду, яка залишилася без реагування, а з рішенням суду він ознайомився після його опублікування 27 травня 2019 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Частиною 3 статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 2 квітня 2019 року судом проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, дата складання повного тексту судом не зазначена, 3 травня 2019 року копія рішення судом направлена на адресу позивача, однакматеріали справи не містять інформації про дату її вручення позивачу а згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень рішення суду опубліковано 27 травня 2019 року, тому вважаю за можливе поновити представнику позивача строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК Українидо апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, до апеляційної скарги не доданий документ про оплату судового збору, а

представник позивача зазначає про звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у підтвердження чого до апеляційної скарги додана копія посвідчення громадянина, який евакуйований із зони відчуження у 1986 році, категорії 2, виданого ОСОБА_1 27 грудня 2002р.

Згідно пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмежовані поняття «постраждалий» та «потерпілий» від Чорнобильської катастрофи.

У статті 9 вказаного Закону надано визначення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, до яких законодавець відніс: 1) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілих від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадян, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Визначення осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, надано у статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до яких, зокрема, віднесені евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення (пункт1).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що статуси осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, не є тотожними.

Дана обставина також підтверджується наданням вищезазначеним Законом різних пільг та компенсацій для осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, та для громадян, які були евакуйовані із зони відчуження, про що зазначено і у посвідченні, виданому на ім`я ОСОБА_1

У Законі України «Про судовий збір» законодавець визначив категорію осіб, які звільнені від сплати судового збору, у тому числі постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, до якого не віднесені особи, потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

В іншому випадку від сплати судового збору були б звільнені всі особи, яким наданий будь-який статус (категорія 1 та 2) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, вважаю, що посилання представника позивача на звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відповідно до п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними, тому вона зобов`язана сплатити судовий збір на загальних підставах або надати інший документ, який підтверджує її звільнення від сплати судового збору.

Згідно підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній

заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12 жовтня 2017р., позивачем було подано позовну заяву, яка містила дві вимоги немайнового характеру, за подання яких судовий збір підлягав оплаті у сумі 1 280грн (640 х 2), тому судовий збір за подання даної апеляційної скарги становить 1 920грн.

Таким чином, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 1 920грн та направити на адресу апеляційного суду оригінал документу, що підтверджує оплату.

Одночасно повідомляю реквізити для оплати судового збору:

- розрахунковий рахунок № 0024

- отримувач УК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101

- банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

-

- код банку отримувача 899998.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Алексенку Віталію Юрійовичу строк на апеляційне оскарження рішення Вишгородського районного суду Київської області від 2 квітня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Алексенка Віталія Юрійовича залишити без руху, надавши представнику позивача три дні з дня вручення копії ухвали для надання документів про оплату судового збору.

У разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута представнику позивача.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя