Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

місто Київ

справа № 756/3846/17

провадження № 61-3230св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у березні 2017 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» (далі - ТОВ «УК «Затишна оселя») про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Позивач обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що у квітні 2017 року на верхньому поверсі будинку АДРЕСА_1 м. Києві виявлено пошкодження покрівлі, що призводило до появи конденсату на стелі її квартири. За отриманою від Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Проект Україна» інформацією вартість ремонту покрівлі станом на 04 травня 2016 року становила 32 120, 00 грн ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ТОВ «УК «Затишна оселя» з вимогою вжити заходів для усунення пошкоджень покрівлі та недопущення завдання збитків, проте ремонтні роботи відповідач не проводив. У жовтні 2016 року на стелі в квартирі позивача знову з`явилися сліди замокання (конденсату) через промерзання з`єднань покрівельних елементів будинку внаслідок їх пошкодження. У зв`язку з цим ОСОБА_1 розпочала ремонт даху будинку за власні кошти, востаннє проінформувавши відповідача черговим листом. ОСОБА_2 знайшла підрядника - фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 , який запропонував зробити ремонті роботи дешевше, ніж Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Проект Україна», та уклала з ним договір підряду. Вартість проведеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ремонту покрівлі склала 22 100, 00 грн.

Зважаючи на наведене, ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «УК «Затишна оселя» здійснені нею витрати з ремонту покрівлі в сумі 22 100, 00 грн, інфляційні нарахування та три проценти річних в сумі 837, 57 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача

ТОВ «УК «Затишна оселя» заперечувало проти задоволення позову, зазначило, що рішення про проведення поточного чи капітального ремонту покрівлі загальні збори співвласників будинку не приймали, листи ОСОБА_1 від 05 травня 2016 року та від 28 жовтня 2016 року на адресу відповідача не надходили. Працівник ТОВ «УК «Затишна оселя», прибувши до квартири ОСОБА_1 для проведення огляду, виявив, що у квартирі працюють робітники, у зв`язку з чим неможливо було встановити наявність промерзання і конденсації з`єднань покрівель елементів будинку та їх причини (у разі наявності). Договір підряду позивач уклала до звернення до ТОВ «УК «Затишна оселя».

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «УК «Затишна оселя» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 22 100, 00 грн. Стягнуто з ТОВ «УК «Затишна оселя» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640, 00 грн. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача. Суд запропонував призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, проте сторони відмовились від проведення такої судової експертизи. Враховуючи зазначені обставини, а також невиконання управителем обов`язків відповідно до укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у справі правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення грошових коштів у сумі 22 100, 00 грн. Разом з тим суд вважав правильним відмовити у стягненні інфляційних витрат та 3 відсотків річних, оскільки положення статті 625 ЦК України до правовідносин, що склались між сторонами, не застосовуються.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «УК «Затишна оселя» задоволено. Скасовано рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовувалось тим, що належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності проведення відповідних робіт з метою запобігання пошкодженням належної їй квартири ОСОБА_1 суду не надала.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку у грудні 2017 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року та залишити в силі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заявник зазначає, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог свідчить про неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, пункту 7 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статті 526, частини першої статті 626 ЦК України, частин другої та шостої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». ОСОБА_1 стверджує, що саме на ТОВ «УК «Затишна оселя» покладено обов`язок проводити огляд основних конструктивних елементів об`єкта, за результатами якого складати відповідні акти та забезпечувати проведення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів згідно зі стандартами, нормативами, нормами, порядками, правилами, вимогами щодо строків та регламентами, встановленими чинним законодавством України. Заявник зазначає, що відповідач як управитель не здійснював огляд основних конструктивних елементів об`єкта, акт огляду у матеріалах справи відсутній. ОСОБА_1 вважає неналежним та недостовірним доказом лист ТОВ «УК «Затишна оселя» від 14 грудня 2016 року, оскільки інформація, викладена у листі, не відповідає дійсності, є недостовірною, а тому цей лист не може вважатися доказом. Також заявник вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував правила статті 871 ЦК України, коли до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила статті 870 ЦК України.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

За частиною першою статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив висновок, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 14 квітня 2015 року є власником квартири АДРЕСА_1

14 грудня 2015 року між співвласниками першого корпусу багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та ТОВ «УК «Затишна оселя» укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до якого корпус № 1 будинку АДРЕСА_1 переданий в управління ТОВ «УК «Затишна оселя».

Підпунктом 3 пункту 5.3 зазначеного договору передбачено, що управитель зобов`язаний надавати послуги відповідно до вимог правил управління об`єктом, у тому числі: забезпечувати належну експлуатацію та утримання об`єкта відповідно до його цільового призначення і здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку та приміщень будинку; терміново вживати заходи для ліквідації аварійних ситуацій та усунення порушень якості послуг.

Відповідно до підпункту 10 пункту 5.3 цього договору управитель зобов`язаний, проводити огляд основних конструктивних елементів об`єкта, за результатами якого складати відповідні акти та забезпечувати проведення профілактичних, поточних, капітальних (за додатковим замовленням) та аварійних ремонтів згідно із стандартами, нормативами, нормами, порядками, правилами, вимогами щодо строків та регламентами, встановленими чинним законодавством України.

Підпунктом 11 пункту 5.3. договору встановлено, що управитель зобов`язаний здійснювати контроль за своєчасним наданням послуг відповідної якості, проводити перерахунок розміру плати за послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, або зниження якості послуг.

Управитель несе відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну замовника (кожного співвласника окремо), в розмірі та порядку, що визначаються чинним законодавством України (пункт 7.4. договору від 14 грудня 2015 року).

На підтвердження законності та обґрунтованості заявлених вимог ОСОБА_1 надала копії її звернень до ТОВ «УК «Затишна оселя», копію договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 14 грудня 2015 року, копію кошторису на ремонт металочерепичної покрівлі від 04 травня 2016 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Проект Україна», копію договору підряду, укладеного 09 листопада 2016 року між замовником ОСОБА_4 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , копію завдання до договору підряду та акт приймання-передачі до договору від 19 листопада 2016 року.

Відповідно до листа ТОВ «УК «Затишна оселя» від 14 грудня 2016 року відповідач 15 листопада 2017 року направив до квартири позивача свого працівника для проведення огляду конструктивних елементів будинку. Прибувши до квартири ОСОБА_1 , працівник виявив, що ремонтні роботи в ній вже здійснюються, встановити наявність промерзання та конденсації з`єднань покрівельних елементів будинку та їх причини було неможливо.

Посилаючись на наявність підстав для стягнення з відповідача понесених на ремонт покрівлі витрат, ОСОБА_1 надала копію завдання до договору підряду, укладеного 09 листопада 2016 року між ОСОБА_2 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , та акт приймання-передачі виконаних робіт. Проте ці документи не містять даних щодо обсягу проведених робіт за договором, а також вартості витрачених матеріалів.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд застосовує системний аналіз норм ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до пунктів 1-6 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором (частина перша статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 10 Закону України

«Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Згідно зі статтею 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 212 ЦПК України 2004 року встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання відповідачем умов договору, наявності обставин та підстав для проведення ремонту покрівлі, а також, що проведення ремонтних робіт позивачем з власної ініціативи зумовлено протиправною бездіяльністю відповідача та нагальною потребою. Визначаючи розподіл тягаря доведення, Верховним Судом враховано, що у такій категорії спорів позивач звільняється від обов`язку доведення вини відповідача, проте зобов`язаний довести наявність інших елементів цивільно-правової відповідальності особи за завдання іншій особі шкоди в результаті вчинення протиправних дій (бездіяльності). Заявник не скористалася правом проведення судової будівельно-технічної експертизи, інших доказів на підтвердження завдання їй шкоди у зв`язку з бездіяльністю ТОВ «УК «Затишна оселя» не надала.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених правилами статті 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко