Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , за участю секретаря судового засідання Кадимової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилався на те, що проживає та постійно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та не має можливості оформити право власності на будинок та земельну ділянку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянки, посвідченого Третьою Жданівською нотаріальною конторою 23.06.1962 року та реєстраційного посвідчення, виданого МКП «Ждановська БТІ» №24786 від 14.04.1970 року. Але отримати дублікат він не має змоги через те, що архівні справи залишились у м.Донецьку, яке віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Позивач звернувся до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за адреою: АДРЕСА_1. Рішенням державного реєстратора було відмовлено у державній реєстрації у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду і просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м, що складається з житлового будинку літ.А-1, погрібу а/п, тамбуру а1-1, нежитлової прибудову А1-1, житлової прибудови А2-1, убиральні В-1, гаражу Д-1, ґанку а2, вимощення І, огорожі №1 та №2.

Позивач та його представник ОСОБА_2, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги, в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява про можливість слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не з'явився, надав заяву, згідно якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог, справу просила розглянути у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ, (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України, набуття права власності - певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст.392 ЦК України.

Частина 1 ст.317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, з числом кімнат від одно до п'яти включно від 21 травня 1962 року, посвідченого 23 травня 1953 року нотаріусом третьої Жданівської нотаріальної контори за №4999 ОСОБА_1 надана земельна ділянка №37 по вул. Зеленогірській в м. Жданов, площею 451 кв.м.

Відповідно до виписки з протоколу №20 засідання виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящих від 22 жовтня 1969 року затверджено акт приймання індивідуального домоволодіння, збудованого відповідно до дозволу головного архітектора міста від 20/ІІІ-1962 року, громадянину ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 з житловою площею 28,4 з корисною 65 кв.м.

З копії реєстраційного посвідчення від 14 квітня 1970 року Жданівського міського бюро технічної інвентаризації вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого третьою Жданівською нотконторою 23.05.1962 року та записано в реєстрову книгу за №24786.

З відповіді архівного відділу Маріупольської міської ради від 04.06.2018 року вбачається, що у відділі знаходиться на зберіганні документація з 1992 року, документи з 1991 року передані на зберігання у Державний відділ Донецької області та залишились на території м. Донецька, яка тимчасово непідконтрольна органам державної влади України.

Згідно інформації Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 12.06.2018 року відомості щодо надання у власність чи про наявність будь-яких документів на земельну ділянку №37 по вул. Зеленогірській в м.Маріуполі відсутні.

Згідно з інформацією МКП «Маріупольське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.07.2018 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будування житлового будинку, посвідченого третьою Жданівською нотконторою від 23.05.1962 року за №4999, зареєстрованого МКП «Маріупольське БТІ» 14.04.1970 року за №24786. Згідно технічної інвентаризації, проведеної 18.07.2018 року встановлено, що на земельній ділянці знаходиться житловий будинок літ.А-1, погріб літ. а/п, тамбур літ. а1-1, нежитлова будівля літ. А1-1, житлова прибудова літ. А2-1, ганок літ. а2, всього житлова площа 48,8 кв м, загальна площа 75,4 кв м, убиральня літ. В-1, гараж літ. Д-1, огорожа №1,2, вимощення І. Прибудова літ. а-1 переобладнана у житлову прибудову літ. А2-1, сарай літ. Б-1 у нежитлову прибудову літ. А1-1 не є самочинним.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого МКП «Маріупольське БТІ» 18.07.2018 року на замовлення ОСОБА_1, площа житлового будинку АДРЕСА_1, складається: загальна - 451 кв.м., під будинком - 97 кв.м., під господарськими будівлями - 30 кв.м.

Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №43219896 від 27 вересня 2018 року відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований в м.Маріуполі по вул. Зеленогірській, буд.37 за суб'єктом: ОСОБА_1 у зв'язку із тим, що подано документи не в повному обсязі, а саме відсутній договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 23.06.1962 року та реєстраційне посвідчення, видане МКП «Ждановське БТІ» №24786 від 14.04.1970 року.

За приписами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.

Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. За змістом вищенаведеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами , підлягає сумніву, зокрема, у разі неможливості одержати у відповідних органах правовстановлюючий документ на підтвердження права.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оригінал правовстановлюючих документів є таким, що був втрачений позивачем, права якого можуть бути захищені шляхом застосування механізму, передбаченого статтею 392 ЦК України щодо визнання права власності на будинок №37 по вул. Зеленогірській в м. Маріуполі Донецької області.

Водночас суд зауважує, що на державу в цілому та її державні органи покладається обов'язок забезпечити збереження документів, які передані органами нотаріату та державними органами влади на зберігання та від яких залежить виникнення і реалізація майнових прав спадкоємців. Незабезпечення належного зберігання нотаріальних документів в державних архівах і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та як наслідок обмеження громадянам доступу до державних архівних установ не має нівелювати або обмежувати майнові права позивача на їх підтвердження документами, які залишились в архівосховищах в м. Донецьк.

Із урахуванням всіх обставин та приймаючи до уваги приписи чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та підлягають задоволенню, з визнанням за позивачем права власності на спірний житловий будинок.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст.316, 317, 328, 391, 392 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, розташованого в АДРЕСА_1 загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м, що складається з житлового будинку літ.А-1, погрібу а/п, тамбуру а1-1, нежитлової прибудову А1-1, житлової прибудови А2-1, убиральні В-1, гаражу Д-1, ґанку а2, вимощення І, огорожі №1 та №2, який знаходиться на земельній ділянці загальною площею 451 кв.м., в тому числі під будинком та господарськими будівлями 127 кв.м.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. В. Литвиненко