ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

01 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 626/746/16-ц

провадження № 22-ц/818/500/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачі -ОСОБА_3, Наталинська сільська рада Красноградського району Харківської області , фізична особа-підприємець ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року, ухвалене в складі судді Дудченка В.О., -

у с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначили, що вони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. На підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 22.03.2007 року земельна ділянка АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3

Посилаючись на те, що земельну ділянку було передано відповідачу у власність Наталинською сільською радою Красноградського району Харківської області з порушенням вимог чинного законодавства, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не переносились, ними не погоджувались, у зв'язку з чим межа проходить через належні їм надвірні будівлі, з урахуванням уточнених у травні 2018 року позовних вимог, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 05, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_2.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений нею позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції не надано належної оцінки численним порушенням відповідачами вимог земельного законодавства під час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3, які призвели до порушення їх права користування землею.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1, який знаходиться на земельній ділянці Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області.

Власником житлового будинку АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_3

Рішенням Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 12.10.2006 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на складання технічної документації по встановленню на місцевості меж земельної ділянки площею 0,15га за вищевказаною адресою.

01.12.2006 року було складено акт встановлення та погодження меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, який підписано також суміжним землекористувачем ОСОБА_2

Рішенням Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 14.02.2007 року вищевказану земельну ділянку передано ОСОБА_3 у власність, а 22.03.2007 року відповідачем отримано державний акт про право власності на землю серії НОМЕР_1.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено на підставі належних та допустимих доказів факту порушення їх права користування земельною ділянкою, крім того, керувався тим, що рішення Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 14.02.2007 року, на підставі якого ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, позивачами не оспорювалось, а тому відсутні підстави для визнання державного акту недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України)

Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Вирішуючи питання про недійсність рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення таким актом прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав - користування земельною ділянкою.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Належних та допустимих доказів на підтвердження порушення права на користування земельною ділянкою позивачами не надано і матеріали справи не містять.

Позовних вимог про визнання рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано ОСОБА_3 державний акт про право власності не землю, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлено не було.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують та не дають підстав для скасування ухваленого судом рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381, 384, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова