справа № 274/3738/18
провадження № 2/0274/611/19
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)

09.07.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,-
В с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, а саме у розмірі по 1866600,00 грн.( що еквівалентно 60 000 євро) на користь кожного позивача.
В обґрунтування вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 . 20.03.2014 року ОСОБА_3 був зарахований до особового складу військової частини пп НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командиру військової частини пп НОМЕР_1 №60 від 20.03.2014 року займав посаду старшого навідника аеромобільного-десантного взводу 4 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільного батальйону. У складі військової частини пп 1740 молодший сержант запасу ОСОБА_3 з 23.04.2014 року був задіяний у бойових діях на сході України. 05 жовтня 2014 року розвідувальна група 4-ої аеромобільно-десантної роти 2-го аеромобільно-десантного батальйону НОМЕР_2 , до складу якої входив молодший сержант ОСОБА_3 , отримала бойове завдання командування по веденню розвідки та захоплення висоти в районі Донецького аеропорту. Для виконання поставленого бойового завдання розвідувальна група вирушала до визначеної висоти колоною, що складалась з трьох БТР-80 та двох танків. Бронетранспортер, в якому знаходився молодший сержант ОСОБА_3 , рухався першим в колоні. Поблизу м. Донецьк Донецької області, колона розвідувальної групи потрапила у вогневу засідку противника, де відбувся обстріл колони з ручних протитанкових гранатометів та стрілецької зброї. Під час обстрілу, в головну машину, в якій знаходився молодший сержант ОСОБА_3 , відразу потрапило два снаряди РПГ (ручний протитанковий гранатомет), в результаті чого їх син отримав поранення несумісні з життям.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 вересня 2017 року у цивільній справі №274/1419/17, яке не оскаржувалось з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили, встановлено юридичний факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язку військової служби 05 жовтня 2014 року у м. Донецьк Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Позивачі зазначають, що внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації проти України на території Донецької області було порушено невід`ємне право на життя ОСОБА_3 , передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікована Законом України № 475/75-ВР від 17.07.1997 року, далі - Європейська Конвенція). Внаслідок втрати сина - ОСОБА_3 , який загинув в результаті військової агресії Російської Федерації проти України, а також, з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, позивачі відчувають безперервні, невгамовні душевні біль та страждання, втратили душевний спокій, постійно відчувають незахищеність та розчарування. Через смерть сина позивачі вказують, що втратили сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчувають страждання від втрати рідної людини, що не дає можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний соціальний спосіб життя, оскільки, постійно знаходяться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями. Розмір моральної шкоди був встановлений з урахуванням характеру і обсягу завданих їм моральних страждань, істотного порушення конституційних прав ОСОБА_3 , умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які відчувають позивачі роками через неможливість відновити порушені права сина та їх особисті права.
Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи було належним чином повідомлено Посольство Російської Федерації в Україні. Відзив на позовну заяву не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.09.2017 року встановлено юридичний факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язку військової служби 05 жовтня 2014 року у м. Донецьк Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України (а.с. 36-39).
Учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права (ч. 2ст. 2 ЦК України).
Частина перша ст. 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частин 2-4 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно доКонституції України, цього Кодексу, Закону України"Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 2 Європейської Конвенції встановлює, що право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.
За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Згідно ст. 8 Європейської Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Проаналізувавши викладене, суд вважає доводи позивачів щодо завданої моральної шкоди, порушення їх прав, їх теперішнього морального стану мотивованими та переконливими у розумінні ст. 23 ЦК України.
Вирішуючи питання щодо розміру такої компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини та становить в середньому 60 000 Євро за загибель однієї особи. Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах «Хачукаевы против России» (Khachukayev v. Russia (23/04/2009)), «Сагаева и Другие против России» (Sagayeva and Others v. Russia (08/12/2015)), «Исламова против России» (Islamova v. Russia (30/04/2015)), «Султыгов и Другие против России» (Sultygov and Others v. Russia (09/10/2014)).
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності виваженості та справедливості.
Таким чином, враховуючи триваючий характер порушень прав та законних інтересів позивачів, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд вважає законним обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав, шляхом стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у виді одноразової суми 1 866 600,00 гривень на кожного з позивачів, що відповідає розміру компенсації, який був визначений Європейським судом з прав людини при розгляді аналогічних вимог фізичних осіб щодо стягнення компенсації за моральні страждання через смерть фізичної особи.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі викладеного, враховуючи основоположні норми про права та свободи людини, зокрема невід`ємність права на життя, беручи до уваги, що безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого позивачам завдано шкоди, є Російська Федерація, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі.
Крім того, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи ціну позову, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 20 070,00 грн.
Керуючись ст.ст.12,13, 76-81, 141, 259, 263-268, 273,280-280, 354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України задовольнити.
Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 1 866 600,00 (один мільйон вісімсот шістдесят шість тисяч шістсот) гривень, що еквівалентно 60 000 (шістдесятьом тисячам) Євро за офіційним курсом Національного банку України .
Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у розмірі 1 866 600,00 (один мільйон вісімсот шістдесят шість тисяч шістсот) гривень, що еквівалентно 60 000 (шістдесятьом тисячам) Євро за офіційним курсом Національного банку України .
Стягнути з Російської Федерації на користь держави судовий збір у розмірі 20 070,00 (двадцять тисяч сімдесят) гривень.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_3 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_4 .
Відповідач: Російська Федерація, місцезнаходження посольства в Україні: м.Київ, проспект Повітрофлотський, 27.

Суддя Т.М.Вдовиченко