У Х В А Л А

16 травня 2019 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Довбенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», заінтересовані особи ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (правонаступник ПАТ «Ерстебанк») про заміну сторони виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (правонаступник ПАТ «Ерстебанк» звернулось ТзОВ «Фінансова компанія «Інновація» у якій просить суд замінити стягувача у виконавчому листі з виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2010 року у справі №2-10019/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ».

В судове засідання представник заявника не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

В судове засідання заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (правонаступник ПАТ «Ерсте банк») не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Веремчука В. ОСОБА_2 . просить суд відмовити у задоволенні заяви з підстав, викладених у письмовому відзиві на заяву.

Заслухавши представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 27 грудня 2010 року по цивільній справі №2-10019/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за договором кредиту в сумі 673501,67 грн. і відшкодування судових витрат в умі 1820,00 грн., а всього 675321,67 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду від 31 березня 2011 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення в цивільній справі №2-10019/10 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду рівненської області від 4 липня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Рівненського міського суду від 27 грудня 2010 року залишено без змін.

У своїй заяві заявником заявлено вимогу про заміну стягувача у виконавчому листі однак, процесуальної можливості заміни стягувача нормами ЦПК не передбачено. Немає жодної норми ЦПК, яка передбачає заміну стягувача після набрання рішенням законної сили.

Так, ст.442 ЦПК України передбачає виключно заміну сторони виконавчого провадження, а замінити стягувача процесуально не можливо.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

На даний час на виконанні в органах ДВС немає жодного виконавчого провадження, тому підстав замінювати сторону виконавчого провадження немає.

Востаннє виконавче провадження було завершене понад рік тому повторно в відділ ДВС виконавчий документ не пред`являвся. Вказане підтверджується витягом з ЄРВП.

Заявником не додано виконавчого листа №2-10019 Рівненського міського суду від 27 грудня 2010 року, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому підстави для заміни стягувача відсутні.

Стороною виконавчого провадження був стягував ПАТ «Фідобанк». ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» не є правонаступником ПАТ «Фідобанк».

Тобто, між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія» «Інновація» не укладались договори відступлення права вимоги, тому ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» не є правонаступником стягувача ПУАТ «Фідобанк». Заявник в заяві зобов`язаний надати докази правонаступництва між ПАТ «Ерсте Банк» (ПУАТ «Фідобанк» ) та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» суду не надав, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні його заяви.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» в заяві про заміну сторони виконавчого провадження посилається на укладення між ним та ТОВ «Фінанс траст груп» (а не ПУАТ «Фідобанк» 14 вересня 2017 року договору відступлення права вимоги №208.

Однак, в будь-якому випадку процесуально спочатку необхідно було замінити стягувача у виконавчому провадженні ПУАТ «Фідобанк» на Факторингову компанію «Глобал фінанси» чого сторонами зроблено не було.

Заявник посилається на наступні купівлі прав вимоги: 1. АТ «Фідобанк». 2. ФК «Глобал Фінанс». 3. ФК Фінанс транс груп». 4. ТОВ «Інновація».

Однак, немає жодного рішення суду про заміну стягувача АТ «Фідобанк» на ФК «Глобал Фінанс».

Після цього, Факторингову компанію «Глобал Фінанс» необхідно було в суді замінити на ТОВ «Фінанс транс груп» однак, ухвалою Рівненського міського суду від 27 квітня 2016 року у справі №1715/17352/12 відмовлено в задоволенні такої заяви.

Тобто, з заявою про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «Фінанст траст груп» вже зверталась в 2016 році до Рівненського міського суду. Повторне звернення з того ж питання не дозволяється нормами ЦПК.

Ухвалою Рівненського міського суду від 27 квітня 2016 року у справі №1715/17352/12 в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс траст груп» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №1715/17352/12 відмовлено. Вказаною ухвалою суду встановлено наступні обставини: докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені ст.517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до положень ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої в його Постанові від 06 липня 2015 року по справі №6-301цс15, які згідно ст.360-7 ЦПК України є обов`язковими для всіх, - договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, право грошової вимоги передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Згідно умов п.4.1. договору факторингу 35 від 27 квітня 2015 року ціна відступлення права вимоги становить 1624551,63 грн. без ПДВ, яка сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора протягом 5 робочих днів з моменту підписання цього договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування коштів на рахунок первісного кредитора, що зазначений у розділі 10 цього договору.

В порушення вищевказаних вимог законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів на виконання умов п.4.1. договору факторингу 35 від 27 квітня 2015 року заявником суду не надано, а відповідно і не доведено факт набуття останнім права вимоги (а відтак, і права стягувача) по кредитному договору №014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року.

Крім того, відповідно до ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Статтею 1079 ЦК України обмежене коло осіб, які можуть бути факторами за договором.

Верховний Суд України в своїй постанові від 05 листопада 2014 року (справа №6-132цс14) дійшов правових висновків, що Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб`єктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб.

Зокрема відповідно до п.6,7 розд.1; п.2;3 розд.ХІ Розпорядження державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №41 від 28 серпня 2003 року «Про затвердження Положення про державний реєстр фінансових установ, зареєстрованого в Мінюсті України 11 вересня 2003 року за №797/8118 юридична особа набуває статусу фінансової установи з дати внесення відповідного запису про неї до реєстру. Документом, що підтверджує статус фінансової установи, є Свідоцтво. У додаток до свідоцтва відповідно до встановлених законодавством обмежень на суміщення діяльності з надання певних видів фінансових послуг нацкомфінпослуг зокрема, вносить такі види послуг як факторинг.

Однак, всупереч вищевказаному, ТОВ не надало документів в підтвердження того, що воно є фінансовою установою, яка правомочна надавати такий вид фінансових послуг як факторинг.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Обставини, встановлені судовим рішенням не підлягають додатковому доказуванню, тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Зважаючи на викладене, ТОВ «Фінанс траст груп» не є правонаступником Факторингової компанії «Глобал фінанси» та ПАТ «Ерсте банк» та ПАТ «Фідобанк», тому ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» не може бути правонаступником ТОВ «Фінанс траст груп» в виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа у справі №1715/17352/12.

Банк умисно продав вказаний кредит, аби обійти Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, який забороняв йому продавати майно боржника.

Боржник укладав договір кредиту та договір іпотеки з Ват «Ерсте Банк» а не з ТОВ «Фінанс траст груп», тому і відповідальність за вказаними договорами несе перед ВАТ «Ерсте банк». Крім того, боржника, як сторону вказаного договору кредиту про відступлення права вимоги за договором повідомлено не було, що є порушенням законодавства.

Факторингові компанії, в тому числі і ТОВ «Інновація» не мають право на укладення договорів відсипки права вимоги щодо фізичних осіб, а мають право на укладення договорів факторингу виключно щодо господарюючих суб`єктів (юридичних осіб), а не щодо фізичних осіб.

Договір відступлення права вимоги за кредитним договором є за своєю суттю договором факторингу, а ТОВ «Фінанс трас груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» є факторинговою компанією, тому відповідно до законодавства має право на укладення договорів факторингу виключно щодо господарюючих суб`єктів (юридичних осіб), а не щодо фізичних осіб. Вказане підтверджується Розпорядженням держкомфінпослуг №231 від 03 квітня 2009 року. У розпорядженні Держфінпослуг №231/2009 до послуги факторингу відноситься купівлі права вимоги лише до боржників-підприємств. У 2013 році Нацконфінпослуг пояснила, що укладення небанківської фінансовою установою (фактором) договору факторингу, який передбачено набуття відступленого права вимоги до боржника фізособи, порушує вимоги пп.2 п. 1 розпорядження №231. Адже до фінансової послуг факторингу відносяться фінансування клієнтів, купівлі переданого права грошової вимоги і отримання плати за користування грошима, здійснені виключно з суб`єктами господарювання. З огляду на викладене договір відступлення права вимоги є нікчемним, а тому не тягне за собою жодних правових наслідків, в тому числі заміни сторони виконавчого провадження.

Вищий адміністративний суд України 16 лютого 2016 року ухвалою у справі №К/800/52267/13 підтвердив неправомірність продажу банками кредитним портфелів фізичних осіб факторинговим компаніям та фактично заборонив банкам переуступати факторинговим і колекторським компаніям право вимоги по боргах фізичних осіб. Так як факторингові компанії можуть купувати тільки ті борги, які належать юридичним особам боржників-підприємств. Таким чином, скасовано розпорядження Держкомфінпослуг №231 від 03 квітня 2009 року, яким прямо узаконювалися такі операції.

З огляду на викладене договір відступлення права вимоги вчинений незаконно та є нікчемним за законом, тому відступлення права вимоги по ньому є незаконним, а заява про заміну стягувача такою, що не підлягає до задоволення.

ТОВ ФК «Глобал Фінанс» не надала підтвердження оплати згідно умов договору про відступлення права вимоги №1 від 26 травня 2014 року укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ ФК «Глобал Фінанс», тому до ТОВ ФК «Глобал Фінанс» не перейшло право вимоги за договором.

Відповідно до п.3.1.3. договору про відступлення права вимоги №1 від 26 травня 2014 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ ФК «Глобал Фінанс» право вимоги переходить до нового кредитора у будь-якому випадку не раніше моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора.

Відповідно до п.4.1 договору ціна договору складає 18 470 383,70 грн.

За умовами п.4.1. договору новий кредитом зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів в сумі, що дорівнює ціні договору на рахунок первісного кредитора №000 протягом 5 робочих днів з дня укладення сторонами цього договору.

Вказані кошти сплачені не були. Жодної квитанції про оплату коштів згідно ціни договору в сумі 18 470 383,70 грн. заявником не додано, така сума не сплачена, а отже до ТОВ ФК «Глобал Фінанс» не перейшло право вимоги від ПАТ «Фідобанк».

ТОВ «Фінанс транс груп» не надала підтвердження оплати згідно умов договору про відступлення права вимоги №35 від 27 квітня 2015 року, укладеного між ТОВ ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс транс груп».

Відповідно до п.4.1. договору №35 «Ціна відступлення права вимоги становить 1 624 551,63 грн. без ПДВ, яка сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора протягом 5 робочих днів з моменту підписання цього договору.

Жодної квитанції про оплату коштів згідно ціни договору в сумі 1 624 551,63 грн. заявником не додано, оскільки така сума сплачена не була, тому до ТОВ «Фінанс транс груп» не перейшло право вимог від ТОВ ФК «Глобал Фінанс».

ТОВ «Інновація» не надала підтвердження оплати згідно умов договору про відступлення права вимоги №208 від 14 вересня 2017 року укладеного між ТОВ «Фінанс транс груп» та ТОВ «Інновація».

Згідно п.1.1. договору №208 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в сумі 92 694,00 грн. в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору право вимоги.

Жодної квитанції про оплату коштів згідно ціни договору в сумі 92 694,00 грн. заявником не додано, оскільки така сума сплачена не була,Ю тому до ТОВ «Інновація» не перейшло право вимоги від ТОВ «Фінанс транс груп».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81,442 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», заінтересовані особи ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (правонаступник ПАТ «Ерстебанк») про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому листі з виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2010 року у справі №2-10019/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов