ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування, усунення від спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживав разом з нею однією родиною у придбаній ними разом квартирі АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет починаючи з 2003 року.

Зі своєю сім`єю дружиною ОСОБА_5 та двома синами (відповідачі по справі) ОСОБА_4 не спілкувався з 1998 року, в серпні 2003 року його шлюб з дружиною було розірвано. Відповідачі постійно знущалися зі свого батька, били його, чинили йому перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , через що ОСОБА_4 був змушений шукати собі місце для ночівлі, ночував у друзів або у неї.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2007 року був задоволений позов ОСОБА_4 про виділення в натурі його частки у спільній частковій власності, та в зв`язку з неможливістю виділити частку майна в натурі, було стягнуто з синів та дружини на користь ОСОБА_4 компенсацію у розмірі його частки в квартирі АДРЕСА_4 -1 в розмірі 71729,50 грн.

Проте рішення суду до цього часу не виконане.

У серпні 2003 року вона запропонувала ОСОБА_4 переїхати жити до неї, і вони почали жити однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_5 . Оскільки в цій квартирі мешкали ще її батьки та донька зі своїм чоловіком, вона і ОСОБА_4 стали шукати іншу квартиру, і в листопаді 2004 року знайшли однокімнатну квартиру, за яку внесли завдаток, частково грошима їм допомогли її батьки, а решту коштів вона взяла в позику у своєї доньки та частково у друзів. Вона разом з ОСОБА_4 вселилися у цю квартиру у грудні 2004 року, договір купівлі-продажу оформили у червні 2005 року на ОСОБА_4 , оскільки вона за місцем роботи перебувала у черзі на житло, і тому навіть не була зареєстрована у придбаній квартирі.

Через постійне погане ставлення до ОСОБА_4 його колишньої дружини та синів відповідачів у справі, у нього виникли проблемі зі здоров`ям. В 1984 року він переніс інфаркт, внаслідок чого отримав другу групу інвалідності. В 2002 році переніс другий інфаркт, але через те, що він не любив ходити до лікарні, з нього зняли групу інвалідності через невідвідування лікарні. ОСОБА_4 потребував дорогих ліків, через що увесь їх спільний бюджет витрачався на ліки, а жили вони майже повністю за рахунок її доньки та чоловіка доньки.

Вона разом з ОСОБА_4 також сплачували обов`язкові платежі за користування дачею та гаражем. В травні 2008 року вони робили ремонт квартири, а також ремонт їх дачного будинку. Садова ділянка обліковувалася за ОСОБА_4 , але він хотів передати її у власність їй або її доньці після завершення судових спорів з його колишньою дружиною.

Коли ОСОБА_4 помер, усі витрати на поховання та організацію похорон несли вона та її донька, відповідачі ніколи не цікавилися ані життям, ані здоров`ям свого батька.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з садової ділянки АДРЕСА_6 ; права одержання грошових коштів з відповідачів 1 та 2 в розмірі 71 729,00 грн за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.11.2007 року та виконавчим листом від 15.07.2008 року по справі № 2-2837-2007 р. в якості компенсації вартості його частки у спільній сумісній власності квартирі; однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , що фактично була придбана за її кошти.

Вона 16.03.2010 року звернулась до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але свідоцтво видано не було. Вважає, що квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4 , оскільки була придбана під час спільного проживання однією сім`єю. Тому вказана квартира має бути виключена із складу спадкового майна, а право власності на неї має бути визнане за нею. Грошові кошти, належні ОСОБА_4 за рішенням суду від 28.11.2007 року, також мають бути виключені із складу спадкового майна, тому що саме відповідачі повинні були їх виплатити спадкодавцю, оскільки вона із спадкодавцем проживала однією сім`єю і мали спільний бюджет. Щодо іншої спадщини вважає, що черговість у спадкуванні повинна бути змінена, і вона повинна бути спадкоємицею першої черги, а не четвертої, оскільки спадкодавець фактично був її чоловіком, а відповідачі повинні бути усунені від спадкування через зухвале ставлення до спадкодавця та ненадання йому допомоги, коли він був тяжко хворий та потребував її. Спадкодавець хворів значний проміжок часу з липня 2009 року по день смерті та потребував особливого догляду, який вона йому надавала, витрачала власні кошти на його утримання та догляд: уколи, крапельниці, дієтичну їжу.

Через два тижні після поховання ОСОБА_4 відповідачі приїхали на дачу садова ділянка № НОМЕР_1 у садовому товаристві «Сура», де вона перебувала. Відповідачі почали їй погрожувати, виганяти її з дачі, та побили її, завдавши тяжких тілесних ушкоджень. З цього приводу Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 13.09.2012 року винесено вирок, яким відповідачів визнано винними у скоєнні злочину та призначено покарання.

На підставі викладеного, з урахуванням уточненої позовної заяви, поданої 07.08.2014 року (том 1, а.с. 71-77), позивач просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , з червня 2002 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Змінити для неї черговість спадкування з четвертої черги спадкоємців на першу чергу. Усунути відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від права на спадкування. Визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_8 . АДРЕСА_9 м АДРЕСА_10 , балансовою вартістю 11 904,00 грн, загальною площею 38,5 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м, яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-санвузол, 4-кухня, І-лоджія, 5-житлова кімната. Визнати за нею право на одержання грошових коштів з відповідачів 1 та 2 в розмірі 71 729 грн за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2007 року та виконавчим листом від 15.07.2008 року по справі № 2-2837-2007 р. в якості компенсації вартості його частки у спільній сумісній власності квартирі. Стягнути з відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування, усунення від спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування, усунення від спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , з 17 лютого 2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінено для ОСОБА_2 черговість спадкування з четвертої черги спадкоємців на першу чергу.

Усунуто відповідачів ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 , та ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_7 , від права на спадкування.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_8 . АДРЕСА_9 /м АДРЕСА_10 , балансовою вартістю 11 904,00 грн, загальною площею 38,5 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м, яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-санвузол, 4-кухня, І-лоджія, 5-житлова кімната.

Визнано за ОСОБА_2 право на одержання грошових коштів з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в розмірі 71 729 грн за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2007 року та виконавчим листом від 15.07.2008 року по справі № 2-2837-2007 р. в якості компенсації вартості частки ОСОБА_4 у спільній сумісній власності квартирі.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі по 1 168 грн 59 коп. з кожного.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі та ухвалити нове рішення про визнання за ним та ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину в спірній квартирі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги довідку КЖЄП №13 від 27.03.2010 року, згідно якої позивач проживала разом з ОСОБА_4 саме з 17.12.2004 року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складає менше ніж 5 років.

Крім того, ОСОБА_2 пропущено строк позовної давності, враховуючи, що в квітні 2010 року вона вже зверталась до суду з аналогічним позовом, який було залишено без розгляду.

Також позивачем не було підтверджено утримання ОСОБА_4 та надання йому особливого догляду, тому підстави для зміни черговості спадкування ОСОБА_2 з четвертої на першу відсутні. Також суд першої інстанції безпідставно та за відсутності доказів ухилення від надання необхідної спадкодавцю допомоги, усунув відповідачів від права на спадкування та визнав за позивачем право власності на спадкове майно.

Передбаченим ст.360 ЦПК України, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 27 серпня 2003 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 з 17.02.2004 року мешкала без реєстрації за адресою АДРЕСА_11 разом з ОСОБА_4 , 1942 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та досі продовжує проживати за вказаною адресою, що підтверджується довідкою Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 36 від 21.02.2013 року.

За ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_6 , що підтверджується копією техпаспорту, виданого КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації».

Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого 30 липня 1997 року Новомиколаївською сільською радою народних депутатів, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1073 га, розташованої на території с/т «Сура», ділянка № НОМЕР_1 , Новомиколаївської сільської ради.

Згідно договору купівлі-продажу від 03.06.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 . Згідно технічного паспорту, квартира загальною площею 38,5 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м, та складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-санвузол, 4-кухня, 5-житлова кімната, І-лоджія.

ОСОБА_2 брала участь у здійсненні ремонту квартири АДРЕСА_8 ж АДРЕСА_10 -1, що підтверджується укладеними нею договорами з комерційними структурами на виготовлення лоджії, дверних блоків, сходів, дверних полотен, плінтусів. Нею також придбавалася побутова техніка, меблі та ремонтні матеріали (том 1, а с. 37, 38, 39, 40, 41, 43).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2007 року у справі № 2-2837/2007 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виділ частки майна, яке знаходиться в спільній частковій власності. Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 компенсацію в розмірі вартості його частки квартири АДРЕСА_12 в сумі 71 729,50 грн. Зазначеним рішенням суду встановлено, що відповідачі всіляко перешкоджали спадкодавцю у здійсненні права власності та розпорядженням належною йому частиною вищезазначеної квартири.

На підставі вказаного рішення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 15 липня 2008 року видано виконавчий лист № 2-2837/2007.

Відповідачами не надано доказів щодо виконання зазначеного рішення суду.

Згідно спадкової справи № 1166/2009 після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у встановлений чинним законодавством строк звернулись до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не видавались.

Матеріалами справи також підтверджується, що ОСОБА_4 страждав на серцеве захворювання та лікувався у стаціонарі в кардіологічному відділенні Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності.

ОСОБА_2 здійснила поховання ОСОБА_4 та витратила на це відповідні кошти, зокрема, на купівлю ритуальних товарів, копання могили, замовлення ритуальних послуг, що підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 25.10.2009 року, рахунком-замовленням на ритуальні послуги.

Крім того, факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі між собою, встановлений також у вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2012 року у справі № 1-436/11 по обвинуваченню ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.211, ч.2 ст.296 КК України (том 1, а.с. 54).

Згідно ст.1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_4 на протязі більше ніж п`яти років, а доводи апеляційної скарги щодо проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем саме з грудня 2004 року не можуть можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та на правильність висновків суду першої інстанції в цій частині не впливають.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі між собою, вона опікувалась спадкодавцем, якому через тяжку хворобу був необхідний постійний догляд, надавала матеріальне забезпечення, допомагала у проведенні ремонту квартири та здійсненні побуту, забезпечувала його потреби, взяла на себе всі витрати на поховання, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо зміни черговості спадкування ОСОБА_2 з четвертої черги спадкоємців на першу чергу.

Разом з тим, в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Усуваючи відповідачів від права на спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не надавали ніякої допомоги своєму батькові ОСОБА_4 , який був похилого віку, страждав на тяжке серцеве захворювання та потребував сторонньої допомоги.

Згідно частини першої статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті.

За частиною першою статті 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Однак, матеріали справи не містять належних, допустимих та безспірних доказів щодо ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачів. Крім того, належними доказами не підтверджено, що догляду з боку ОСОБА_2 було не достатньо і спадкодавець потребував конкретної допомоги від інших осіб, зокрема від відповідачів, а останні відмовили в цьому, тобто ухилялися від надання допомоги спадкодавцю.

Враховуючи, що одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено відповідними доказами, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як спадкоємці не можуть бути усунуті від спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 , тому такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на вищезазначене та приймаючи до уваги положення ст.1278 ЦК України про те, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, за ОСОБА_2 не може бути визнано право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_13 , і право на одержання грошових коштів за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2007 року та виконавчим листом від 15.07.2008 року по справі № 2-2837-2007 р., тому у задоволенні і цих позовних вимог також необхідно відмовити.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині усунення відповідачів від права на спадкування; визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_13 , та права на одержання грошових коштів за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2007 року та виконавчим листом від 15.07.2008 року по справі № 2-2837-2007 р., відмовивши у задоволенні цих позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про ухвалення нового рішення про визнання за ним та ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину в квартирі АДРЕСА_13 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Відповідно ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на вищенаведені вимоги закону, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат: на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.; з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 983,34 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 рокув частинах:

усунення відповідачів ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 , та ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_7 , від права на спадкування;

визнання за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_14 ) права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_8 . АДРЕСА_9 на ж/м Тополя-1 АДРЕСА_15 м АДРЕСА_10 , балансовою вартістю 11 904,00 грн, загальною площею 38,5 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м, яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-санвузол, 4-кухня, І-лоджія, 5-житлова кімната;

визнання за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_14 ) права на одержання грошових коштів з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в розмірі 71 729 грн за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2007 року та виконавчим листом від 15.07.2008 року по справі № 2-2837-2007 р. в якості компенсації вартості частки ОСОБА_4 у спільній сумісній власності квартирі скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 983,34 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова