КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 360/2428/16-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Унятицький Д.Є.

05 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 18 вересня 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 на постанову про виправлення помилки в обтяженні начальника Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Собяніної Олени Вадимівни по виконавчому провадженню № 55013690, на неправомірні дії та бездіяльність,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та просив:

визнати неправомірною постанову від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки в обтяження №23307373, начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області СобяніноїО.В. та скасувати її;

зобов'язати начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніну О.В. усунути порушення та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію обтяження житлового будинку АДРЕСА_1, підставою для якої (державної реєстрації обтяження) була постанова про арешт майна боржника від 10 листопада 2017 року, серія та номер: 55013690;

визнати неправомірною бездіяльність начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніної О.В., яка полягає в не доведенні до нього постанови від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки в обтяження №23307373 не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, не долучені постанови від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки в обтяження №23307373 до матеріалів виконавчого провадження №5501369;

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2036/2019
визнати неправомірними дії начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніної О.В. щодо винесення постанови від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки в обтяження №23307373, які полягають у з'ясуванні питання накладення обтяження на нерухоме майно з особою, яка є представником особи, яка не є стороною виконавчого провадження,

скасування державної реєстрації обтяження домоволодіння без постанови про зняття арешту та без відповідного рішення суду про зняття арешту,

по заведенню, формуванню та зберіганню окремо від матеріалів виконавчого провадження «справи №4 том №1», в якій зберігається постанова від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки в обтяження №23307373.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 18 вересня 2018 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірною постанову від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки в обтяженні №23307373 начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Визнано неправомірною бездіяльність начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніної О.В. щодо не долучення постанови про виправлення помилки від 20 грудня 2017 року до матеріалів виконавчого провадження та неповідомлення ОСОБА_1 про вказану постанову.Зобов'язано начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію обтяження 1/2 частини житлового будинку по по АДРЕСА_1. В іншій частині скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог скарги та ухвалити нове про задоволення. Посилається на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що Собяніна О.В., перевищуючи свої службові повноваження діяла без законних підстав під час з'ясування питання про накладення обтяження на нерухоме майно з представником особи, яка не є стороною виконавчого провадження. Зазначає на незаконне скасування обтяження будинку без відповідного рішення суду, без винесення постанови про зняття арешту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування обставин справи.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що скаржник не мав права на поновлення строків оскарження постанови. Зазначає, що дана скарга підлягає розгляду за нормами адміністративного судочинства. Звертає увагу на вихід суду за межі вимог скарги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Бородянський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області свого представника в судове засідання не направив, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності заінтересованої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, поясненняОСОБА_1 та представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а скарга ОСОБА_2 задоволенню частково.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги, суд першої інстанції враховував, що боржнику належить 1/2 частина домоволодіння, тому оскаржувана постанова винесена в порушення вимог ч. 3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Формування державним виконавцем реєстраційної справи, являється його обов'язком у разі державної реєстрації обтяжень, тому не вбачається підстав для задоволення скарги в частині визнання неправомірними дій начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніної О.В. по заведенню, формуванню та зберіганню окремо від матеріалів виконавчого провадження реєстраційної справи.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 грудня 2017 року начальник Бородянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніна О.В. винесла постанову про виправлення помилки в обтяження №23307373, відповідно до якої внесено зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (виправлення помилки) щодо обтяження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за №23307373 о 16:15:15 та зареєстровано за ОСОБА_5 (т. 1, а. с. 7-9).

ОСОБА_1 зазначив, що вказана постанова винесена незаконно та безпідставно, йому ця постанова не направлена, в матеріалах виконавчого провадження відсутня та винесена після спілкування з представником третьої особи, яка не є стороною у виконавчому провадженні. Вказує, що чинним законодавством не передбачено ведення державним виконавцем окремих реєстраційних справ.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 звернувся із відповідною скаргою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 7 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У скарзі на постанову про виправлення помилки в обтяженні №23307373, ОСОБА_1 вимагає визнання неправомірною та скасувати постанову від 20 грудня 2017 рокуначальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, яке являється рішенням реєстратора.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 даного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 2, 3 ч. 1 ст. 10 Закону самостійними реєстраторами є: нотаріус, державний виконавець та приватний виконавець.

Згідно п. 2 ч. 2. ст. 27 Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення державного виконавця шодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», де зазначено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 просить суд захистити його порушене право, шляхом скасування рішення державного виконавця, як державного реєстратора, тобто, в даному випадку, спірні правовідносини виникли виключно щодо реєстраційних дій.

Враховуючи наведене, вимоги скаржника не можуть бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розглянуто скаргу ОСОБА_1 з порушенням предметної юрисдикції.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом частин першої та другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про закриття провадження у справі.

При цьому, ОСОБА_1 необхідно роз'яснити, що він має право звернутися з даними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, приймаючі таке рішення, колегія суддів враховує наявність рішення, яке набрало законної сили за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області СобяніноїО.В., де її дії з вищезгаданих обставин як державного виконавця визнано незаконними.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 377, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Львовичана задовольнити частково.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 18 вересня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Провадження в справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 на постанову про виправлення помилки в обтяженні начальника Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Собяніної Олени Вадимівни по виконавчому провадженню № 55013690, на неправомірні дії та бездіяльність закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на звернення з його вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07.02.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова