Ухвала

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 761/2580/19

провадження № 61-8982ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від

23 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 квітня

2019 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-3080/10 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , виробничого підприємства «Дисмакол» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У 2019 році публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з заявою про відновлення втраченого провадження у цивільній справі № 2-3080/10 за позовом

АТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ВП «Дисмакол» про стягнення заборгованості та заявлено клопотання про поновлення строку на подання даної заяви.

Заява та клопотання мотивовані тим, що 12 квітня 2010 року Центральним судом міста Сімферополя Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим) було видано АБ «Укргазбанк» виконавчі листи за рішенням суду від 11 березня 2010 року у справі № 2-3080/10 відносно боржників ВП «Дисмакол» та

ОСОБА_1

Вказані виконавчі листи подавались на примусове виконання до Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ АР Крим та постановами від

11 березня 2013 року та 23 серпня 2013 року були повернені стягувачу.

У 2014 році відбулась анексія АР Крим Російською Федерацією, у результаті чого припинили функціонування органи державної виконавчої влади та судові установи на цій території.

Метою звернення заявника до суду з даною заявою є необхідність отримання дублікатів виконавчих листів за рішенням Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим від 11 березня 2010 року по справі № 2-3080/10.

В обґрунтування пропуску строку заявник посилався на те, що у 2014 році відбулась анексія Автономної Республіки Крим (далі - АРК) Російською Федерацією, у результаті чого припинили функціонування органи державної виконавчої влади та судові установи на цій території.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року підсудність зазначеної заяви визначено Шевченківському районному суду міста Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року визнано причини пропуску для звернення до суду з заявою про відновлення втраченого провадження неповажними. Відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою АБ «Укргазбанк» про відновлення втраченого провадження у справі № 2-3080/10 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , виробничого підприємства «Дисмакол» про стягнення заборгованості.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано доказів, що він був позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення до суду з зазначеною заявою протягом чотирьох років. Зазначені заявником причини пропуску строку на подання заяви про відновлення втраченого провадження є неповажними, а клопотання про його поновлення - необґрунтованим.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року апеляційну скаргу АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що причини пропуску строку на подання заяви є неповажними, а відтак, ухвала суду є законною та обґрунтованою.

26 квітня 2019 року АБ «Укргазбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, підписану адвокатом Ніценко О. С., в якій заявник просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від

23 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 квітня

2019 року та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що, заявником не пропущено строк на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-3080/10, оскільки з 2014 року і по теперішній час, чинним цивільно-процесуальним законодавством не врегульовано питання щодо порядку отримання стягувачами виконавчих листів за судовими рішеннями, ухваленими судами АРК до окупації Російською Федерацією, а є лише процедура відновлення втраченого судового провадження. Заявник позбавлений можливості отримати виконавчий лист у вказаній справі у зв`язку з припиненням функціонування у 2014 році органів державної влади та судових органів АРК. Судами попередніх інстанцій невірно застосовані норми частини п`ятої статті 491, пункту 2 частини четвертої статті 492 ЦПК України, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно частини першої статті 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частинами четвертою, п`ятою статті 491 ЦПК України передбачено, що заява про відновлення втраченого судового провадження може бути подана до суду незалежно від строку зберігання судового провадження, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Згідно з вимогами пункту 2 частини четвертої статті 492 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у випадку, коли заява подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 491 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частин перша статті 127 ЦПК України).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що зазначені заявником причини пропуску строку є неповажними з огляду на те, що він не був позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення до суду з зазначеною заявою протягом чотирьох років, а тому відсутні правові підстави для відкриття провадження та розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження по суті.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-3080/10 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , виробничого підприємства «Дисмакол» про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська