Справа № 709/396/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . Відповідно до заповіту ОСОБА_2 від 10 січня 1993 року позивач та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцями. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами. Позивач прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне управління, володіння спадковим майном, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки відсутній правовстановлючий документ. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами.

У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с. 30). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 28).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29 серпня 1995 року серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

Позивач є дочкою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

При житті ОСОБА_2 , а саме 10 січня 1993 року, склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради народних депутатів Чорнобаївськог району Черкаської області та зареєстрований у книзі для запису нотаріальних дій під № 3, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, заповіла позивачу та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 26 лютого 2019 року № 561 ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 26 лютого 2019 року № 560 за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахується житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Відповідно до листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 17 травня 2019 року (вих. № 709/01-24) (а.с. 39), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 36), спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 26 лютого 2019 року (вих. № 110/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4

глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 8).

Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Рідний брат позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією дозволу на поховання від 27 квітня 2017 року (а.с. 9). Син рідного брата позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та похований у с. Іркліїв Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївськог району Черкаської області від 13 травня 2019 року № 1019 (а.с. 39).

Згідно з довідкою від 26 травня 2017 року № 1176 позивач поховала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Іркліївському сільському кладовищі у с. Іркліїв Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 16).

Відповідно до довідки Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 26 лютого 2019 року № 562 ОСОБА_1 вступила у фактичне володіння і управління спадковим майном своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом отримання у власність речей домашнього вжитку і обіходу (а.с. 18).

Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦКУ РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з надвірними спорудами, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7

"Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після її смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав її матері ОСОБА_2 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай