ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1878/18 Номер провадження 22-ц/814/666/19Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді-Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Карпушина Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2018 року ухваленого під головуванням судді Киричок С.А. (повний текст рішення складено 28.12.2018 року) по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів на утримання сина з 800,00 грн. на 1/3 частку всіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

В обґрунтування позову вказувала, що на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2016 року на її користь на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що потреби дитини значно зросли, витрати на навчання в школі та розвиток дитини вона несе сама, також вказувала, що, збільшився прожитковий мінімум для дитини на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того посилалася на те, що вона самостійно утримує житло в якому вони проживають з сином, що в зв`язку з підвищенням тарифів становить значну частину їх сімейного бюджету.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення відмовленно з посиланням на те, що позивачем не доведено свої позовні вимоги, а саме- відсутні будь-які дані про зміну матеріального стану відповідача.

Не погодившись з рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задовлення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що відповідач свої доходи приховує, потреби дитини значно зросли, витрати на навчання в школі та розвиток дитини вона несе сама.

Вказує, що дитина хворіє, вона змушена залишатись з нею вдома і нести витрати на лікування.

Також зазначає, що, збільшився прожитковий мінімум для дитини на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі також вказує, що всі речі, необхідні для дитини вона купує самостійно, cплачує рахунки за комунальні послуги.

Вважає, що судом першої істанції невраховано, що суми в розмірі 800 грн. не достатньо для задоволення потреб дитини.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задовленню частково.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.5).

Як вбачається з копії рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2016 рокуз відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., починаючи стягнення з 11.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття ( а.с.4).

Відмовляючи в задоволенні даного позову, місцевий суд виходив з того, що відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки позивачем не надано належних доказів зміни матеріального та сімейного стану відповідача.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокупередбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокувизначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В порядку ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що законодавець передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018року у справі № 372/2393/17.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст. ст. 182-184, 192 СК України.

Діючим законодавством встановлюється прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і для дітей віком від 6 до 18 років станом на жовтень 2018 року він був визначений на рівні 1944 грн, з 01 грудня 2018 року становить 2027 грн. А отже розмір аліментів, що сплачується відповідачем на утримання дитини не відповідає мінімальним її потребам, не є таким, що забезпечує достатній життєвий рівень.

Дані про здійснення відповідачем додаткових витрат в матеріалах справи відсутні.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя, а тому з виходячи із цих принципів, принципів розумності, справедливості, законності, верховенства права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Виходячи з наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для нормального фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини, а відповідач, як працездатна особа, має можливість сплачувати аліменти у розмірі достатньому для забезпечення дитини усім необхідним для гідного життя.

Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З метою забезпечення найкращих інтересів дитини, для забезпечення їй належних умов життя, апеляційний суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, який стягується з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі на його визначення у частці від доходу, а саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, витрати за відвідування гуртків та додаткових занять, не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки такі витрати, в тому числі на лікування, мають характер додаткових витрат, що є підставою для звернення до суду із позовом у порядку ст. 185 СК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України покладається пропорційно розміру задоволених вимог. З відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 1762 грн., оскільки позивачка звільнена від його сплати.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та визначити його у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця починаючи з 01 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1762 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

Г.Л. Карпушин