Справа № 130/1317/19
Провадження № 22-ц/801/1846/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 рокуСправа № 130/1317/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Войтко Ю.Б., Марчук В.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , заінтересована особа: виконавчий комітет Жмеринської міської ради, Комунальне підприємство «ВООБТІ» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 звернулися до суду із заявою, в якій просили встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2019 року вказану заяву залишено без руху.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2019 року заяву визнано неподаною та повернуто заявникам.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в ухвалі не зазначено, яким нормативним актом передбачено обов`язкове досудове врегулювання спору; судом не взято до уваги, що в матеріалах справи наявні відмови виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області щодо неможливості реалізації житлових прав заявників, оскільки в наданих ними документах містяться розбіжності; в заяві обґрунтовано підстави для не проведення досудового врегулювання спору.

У поданих письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 просять задовольнити апеляційну скаргу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що в липні 2019 року заявники звернулися до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із заявою, в якій просили встановити факт належності кімнат до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ордера на проживання в гуртожитку по АДРЕСА_1 видавалися власником гуртожитку ТОВ «Експрес» за адресою АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_1 . Оскільки технічний паспорт датований 2010 роком, відповідно реєстрація місця проживання в паспортах мешканців також засвідчено адресу проживання по АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_1 , тому наявні розбіжності в правовстановлюючих документах, що позбавляє їх права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду. На даний час вказаний гуртожиток передано від ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» до комунальної власності міста.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2019 року заяву залишено без руху з тих підстав, що вона не відповідає вимогам п. 5 та п. 6 ст. 175 ЦПК України, зокрема: заявниками не чітко зазначено заявлені вимоги, оскільки вони звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а в її прохальній частині зазначили вимоги - встановити факт належності кімнат до будинку; в заяві зазначені докази і не вказані підстави звільнення від доказування обставин вжиття заходів досудового врегулювання спору, які проводилися заявниками, оскільки в даному випадку законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, а саме звернення до Жмеринської міської ради Вінницької ради щодо внесення змін в правовстановлюючі та інвентаризаційні документи з приводу виниклих неточностей.

На виконання вимог вказаної ухвали 15 липня 2019 року заявниками подано заяву в новій редакції, в якій вони просили встановити факт належності правовстановлюючого документу - ордеру на право зайняття кімнат в гуртожитку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2019 року заяву визнано неподаною та повернуто заявникам.

Повертаючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що заявниками не надано відомостей про неможливість досудового врегулювання спору та заходи, які ними проводилися для досудового порядку урегулювання спору, оскільки в даному випадку законом передбачений досудовий порядок врегулювання спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом - «Окреме провадження».

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Усуваючи недоліки у вказаній справі заявники зазначили, що заходи досудового врегулювання спору вони не здійснювали, оскільки ордера на жилу площу в гуртожитку видавалися ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес», однак, на даний час підприємство не має право вносити зміни до ордерів на житлову площу, так як гуртожиток був знятий з балансу підприємства та переданий в комунальну власність м. Жмеринка.

Основні положення досудового врегулювання спору визначено частиною першою статті 16 ЦПК України, в якій зазначено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Тобто, заходи досудового врегулювання спору у разі його наявності вживаються сторонами спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Проте суд першої інстанції, повертаючи заяву з тих підстав, що в ній не зазначено відомостей щодо вжиття заявниками заходів досудового порядку врегулювання спору у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом, не зазначив в ухвалі закон, згідно із яким такі заходи є обов`язковими у даній категорії справ, а також не з`ясував, чи вживаються такі заходи у справах окремого провадження.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що вимоги до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, встановленні статтею 318 ЦПК України, однак, судом не зазначено, чи відповідає заява вказаним вимогам.

Рішенням Конституційного Суду України у від 09.07.2002 року (справа № 1-2/2002) визначено, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає наведені в апеляційній скарзі доводи обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про повернення заяви передчасним.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що ухвала, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Ю.Б. Войтко

В.С. Марчук