Справа № 138/240/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1244/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вітковський С. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуСправа № 138/240/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя - доповідач),

суддів Шемети Т. М., Якименко М. М.,

з участю секретаря судового засідання Кирилюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Вітковського С. В. від 15 березня 2016 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, -

встановив :

22 січня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», банк) звернулось з цим позовом, за яким просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , солідарно з ОСОБА_3 та солідарно з ОСОБА_4 23972,29 доларів США заборгованості за кредитом, яка складається з:

-15612,39 доларів США борг по тілу кредиту;

-8359,90 доларів США борг по процентах за користування кредитом.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 629-043/08Р, за яким останній отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 17319 доларів США на строк до 27 серпня 2015 року зі сплатою 13,99 % річних. Сплата кредиту за договором здійснювалась шляхом внесення рівними частинами в сумі 207 доларів США щомісячно. Договором від 18 травня 2010 року були внесені зміни до кредитного договору № 629-043/08Р, зокрема з метою реструктуризації боргу було встановлено новий графік платежів згідно з додатком № 1. ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, в зв`язку з чим станом на 01 липня 2015 року утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором банк уклав договори поруки з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за яким вони взяли на себе солідарну майнову відповідальність за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту на строк до 27 серпня 2018 року.

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № № 629-043/08Р від 27 серпня 2008 року в розмірі 23972,29 доларів США, яка складається з:

- 15612,39 доларів США борг по тілу кредиту;

- 359,90 доларів США борг по процентах за користування кредитом

та 8239 грн 22 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим допустив заборгованість по тілу кредиту та процентах за користування ним в зазначеному розмірі, а тому, оскільки ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» має генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, ця сума підлягає стягненню в іноземній валюті - доларах США солідарно з боржника і поручителів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, суд першої інстанції залишив поза увагою приписи пункту 9.2 кредитного договору, за яким у випадку прострочення зобов`язань зі сплати кредиту та/або процентів за користування ним строк користування кредитом припиняється, останній платіж по кредиту був здійснений 30 листопада 2011 року, а з позовом банк звернувся лише у 2016 році. Через відсутність належного повідомлення про час та місце розгляду справи відповідачі були позбавлені можливості заявити про застосування позовної давності в суді першої інстанції, а тому просив застосувати наслідки її спливу апеляційним судом. Суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин частину четверту статті 559 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) про припинення поруки через не пред`явлення кредитором вимоги до поручителів впродовж шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, а також помилково стягнув суму заборгованості солідарно з поручителів, оскільки з кожним із них був укладений договір поруки окремо. Суд також не дослідив ступеня відповідальності кожного із поручителів, не звернув уваги на те, що договір поруки із ОСОБА_2 був укладений через понад два роки після укладення кредитного договору, а тому відповідальність ОСОБА_2 настала до моменту укладення договору поруки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Частини перша та друга статті 367 ЦПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 629-043/08Р, за яким він отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 17319 доларів США на строк до 27 серпня 2015 року зі сплатою 13,99 % річних. Згідно з пунктом 4.4. договору сплата кредиту здійснювалась шляхом внесення рівними частинами в сумі 207 доларів США щомісячно (Т. 1 а. с. 9 - 11). Договором від 18 травня 2010 року були внесені зміни до кредитного договору № 629-043/08Р, зокрема з метою реструктуризації боргу було встановлено новий графік платежів згідно з додатком № 1 (Т. 1 а. с. 15).

ОСОБА_1 не належно виконував зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим допустив заборгованість, яка відповідно до розрахунку банку станом на 01 липня 2015 року становила 23972,29 доларів США і складається з:

- 15612,39 доларів США борг по тілу кредиту;

- 359,90 доларів США борг по процентах за користування кредитом.

З цього ж розрахунку видно, що останнє погашення кредиту було здійснено ОСОБА_1 23 травня 2014 року (Т. 1 а. с. 7 - 8).

На забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту 27 серпня 2008 року банк уклав договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а 18 жовтня 2010 року - з ОСОБА_2 , за яким вони взяли на себе солідарну майнову відповідальність з ОСОБА_1 за виконання ним зобов`язань за договором кредиту (пункти 1.1. - 1.3. кожного з договорів поруки) на строк до 27 серпня 2018 року (пункт 4.1. договорів поруки, укладених з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та пункт 3.1. договору, укладеного з ОСОБА_2 ).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статтей 526, 530 зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У відповідності до частин першої, другої статті 554 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування ним, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення такої заборгованості з боржника і поручителів.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, з огляду на таке.

Статтею 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що кредит надається терміном з 27 серпня 2008 року по 27 серпня 2015 року, а за наданим банком розрахунком останній платіж за кредитом здійснено 23 травня 2014 року, з позовом ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулось до суду 22 січня 2016 року, тобто в межах строку загальної позовної давності як до вимог про погашення кредиту в цілому, так і кожного чергового платежу.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що жодних доказів на спростування обставин, викладених у розрахунку заборгованості, зокрема й щодо здійснення останнього погашення боргу, тобто вчинення дії, яка вказує про визнання ОСОБА_1 боргу, саме 23 травня 2014 року, а не 30 листопада 2011 року у справі не має. Зокрема заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення посилання на такі докази не містить, до апеляційної скарги він їх також не надав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неможливість заявити про застосування позовної давності до спірних правовідносин в суді першої інстанції через неналежне сповіщення відповідачів про час і місце розгляду справи на увагу не заслуговують.

Крім того, згідно з адресною довідкою за відомостями Могилів-Подільського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 було с. Вендичани Могилів-Подільського району Вінницької області (Т. 1 а. с. 52). За такою ж адресою, яка зазначена у позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 і направлялись повідомлення судом першої інстанції, але конверти із рекомендованими поштовими відправленнями були повернуті до суду через тимчасову відсутність адресата за місцем проживання (Т. 1 а. с. 59, 91, 152), що відповідно до абзацу третього частини п`ятої статті 74 ЦПК України у чинній на час розгляду справи судом першої інстанції редакції вважалось належним врученням судового виклику або судового повідомлення.

Апеляційний суд відхиляє також доводи апеляційної скарги про припинення поруки через непред`явлення вимоги кредитором до поручителів протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

П. 9.2. договору кредиту встановлено, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою процентів за користування кредитом строк користування кредитом припиняється достроково на десятий день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Згідно з частиною першою статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Тобто, обов`язок повернення частини позики, що залишилась, у різі прострочення повернення чергової її частини виникає у позичальника, якщо позикодавець скористався своїм правом вимагати такого повернення, зокрема у даному випадку шляхом письмового повідомлення позичальника. Проте, доказів такого повідомлення у справі немає, а тому і не має підстав вважати, що строк виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі настав 10 грудня 2012 року (на 10 день наступного місяця після здійснення останнього, за твердженням ОСОБА_1 , платежу), а не 27 серпня 2015 року, як визначено кредитним договором.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, лише за умови, що у договорі поруки не встановлено іншого строку її дії.

У кожному з договорів поруки встановлено строк його дії - до 27 серпня 2018 року, тобто з позовом до поручителів ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся в межах строку дії поруки кожного з поручителів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив ступеня відповідальності поручителів, оскільки договір поруки із ОСОБА_2 був укладений через понад два роки після укладення кредитного договору на увагу не заслуговують, тому що закон не обмежує можливість забезпечення виконання зобов`язання, в тому числі й порукою, будь-яким моментом, доки таке зобов`язання існує.

Проте, не можна погодитись з висновком суду про солідарне стягнення з заборгованості по кредитному договору з поручителів.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом п. 1.1 кожного з договорів поруки поручитель зобов`язується нести солідарну відповідальність перед кредитором в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 , солідарної відповідальності поручителів між собою ці договори не передбачають.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

Предметом спору у цій справі є різні самостійні договори поруки, яким забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором і за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя (пункт 2.1. кожного з договорів).

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів між собою, підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України за цим договором у суду першої інстанції не було.

До таких же правових висновків дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 17 грудня 2014 року № 6-185цс14 та 1 липня 2015 року № 6-745цс15.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) солідарно з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), солідарно з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , гуртожток) та солідарно з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» (, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) заборгованість за кредитним договором № 629-043/08Р від 27 серпня 2008 року в сумі 23972 (двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят два) долари США 29 центів, з яких:

-15612 (п`ятнадцять тисяч шістсот дванадцять) доларів США 39 центів - заборгованість за кредитом;

-8359 (вісім тисяч триста п`ятдесят дев`ять) доларів США 90 центів - заборгованість по процентах за користування кредитом.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді: підпис Т. М. Шемета

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк

Повний текст постанови складено 04 липня 2019 року