справа № 489/3650/19
провадження №2/489/1854/19
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовною завою до відповідача про поділ спільного майна подружжя, а саме визнання за нею права власності на Ѕ частки будинку АДРЕСА_1 .

Одночасно, з поданням позовної заяви, подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частки будинку за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровану на праві власності на ОСОБА_2 .

Позивачка вказує, що за час перебування у шлюбі нею та відповідачем було придбано житловий будинок по АДРЕСА_2 , який було зруйновано та розпочато будівництво нового житлового будинку замість знесеного. Після розірвання шлюбу, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22.10.2014 за нею та відповідачем було визнано право власності по Ѕ частці за кожним на будівельні матеріали та обладнання, що було використано в процесі будівництва вказаного будинку. Незважаючи на рішення апеляційного суду про поділ будівельних матеріалів, відповідач завершив будівництво, ввів будинок в експлуатацію та зареєстрував право власності на будинок за собою.

Тобто, на думку позивачки, дії відповідача свідчать про його намагання утруднити або зробити неможливим оформлення позивачкою прав на спірне майно.

Згідно частини частини статі 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою подано позовну заяву до відповідача про поділ спільного майна подружжя, при цьому за час перебування у шлюбі позивачкою та відповідачем було придбано житловий будинок, який було знесено та на його місці побудовано інший будинок. Шлюб між сторонами було розірвано на час, коли будівництво завершено не було. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22.10.2014 за сторонами було визнано право власності по Ѕ частці за кожним на будівельні матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва вказаного будинку. Незважаючи на це, після закінчення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію, відповідач зареєстрував право власності на будинок за собою. Позивач вважає, що вказані дії відповідача можуть утруднити та перешкодити їй в оформленні права власності на спірне майно, а тому захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та матеріалами цивільної справи, суд вважає заяву про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтованою, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладними або унеможливити виконання рішення суду. При цьому, зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є спірними з пред`явленими вимогами, а обраний вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. У зв`язку із цим, заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровану на праві власності за ОСОБА_2 .

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , про яке у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності з часткою 1/1 (номер запису про право власності 31033364, дата державної реєстрації 02.04.2019).

Встановити, що заходи забезпечення позову ОСОБА_3 , передбачені цією ухвалою, діють до розгляду справи по суті.

Копії ухвали направити сторонам для відома.

На підставі частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Коваленко