ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/2635/17

провадження № 22-ц/4809/158/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач)

судді Єгорова С.М., Кіселик С.А.,

за участю секретаря Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрборг»

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг», третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконними дії відповідача з підвищення процентної ставки та зобов`язання здійснити перерахунок.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг», згідно якого просив суд:

- визнати незаконними дії відповідачів щодо підвищення відсоткової ставки з 13,5% до 27% за кредитним договором від 29 травня 2008 року № 0;

- зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 29 травня 2008 року № 0 з урахуванням раніше сплачених коштів, при перерахунку застосувати відсотковому ставку в розмірі 13,5% за кредитним договором від 29 травня 2008 року №0.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.05.2008 року між ним (позивачальник) та акціонерним комерційним Інноваційним банком «УкрСиббанк» (кредитодавець, Банк), правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено кредитний договір № 0, відповідно до п. 1.1. якого Банк надав йому кредит (грошові кошти) в іноземній валюті 24 315,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату укладання договору складало 117 925,75 грн. з цільовим призначення на особисті потреби, а саме: придбання транспортного засобу.

Згідно з п. 1.1. кредитного договору (фактично 1.3.1.), за користування кредитними коштами протягом перших 30 днів процентна ставка встановлюється в розмірі 13,50% річних. Після закінчення цього строку, та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду, відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до пп. 1.2.2. кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 29 травня 2015 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту.

Стверджує, що належним чином виконував умови кредитного договору, сплачуючи кошти в рахунок погашення кредиту на умовах укладеного договору, доказом чого є відповідні квитанції. Однак, Банком безпідставно змінено процентну ставку за кредитним договором з 13,5% до 27%, що призвело до незаконного збільшення розміру зобов`язань за кредитним договором.

В подальшому, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду позов Банку було задоволено в повному обсязі. Задовольняючи позов , суд не звернув увагу на норми права, визначені ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінювальною. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати передбачаються умовами договору залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій та інших факторів. У разі застосування змінювальної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановленому договором. Однак, при цьому кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінювальної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінювальної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь який момент часу протягом дії часу кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюванної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінювальної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатись максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Зазначаючи, що відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, наполягає, що в порушення умов ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, Банком без згоди позичальника безпідставно збільшено процентну ставку за кредитним договором.

Позивач визначив звернення до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг». Відповідно і відкрито провадження у справі за вимогами до вказаних відповідачів. Разом з тим, не вирішуючи питання залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до участі у справі як співвідповідача, без клопотання позивача, стосовно даної особи розглянутий та вирішений позов. Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року виправлена описка в ухвалі суду про відкриття провадження від 6 листопада 2017 року, вказано відповідачем ТОВ «Кей- Колект»

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг» про визнання незаконними дії відповідача з підвищення відсоткової ставки та зобов`язання здійснити перерахунок задоволено; визнано незаконним підвищення ПАТ «Укрсиббанк» відсоткової ставки за договором кредиту від 29 травня 2008 року № 0, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним інноваційним комерційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», з 13,5% до 27% річних; зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрборг» здійснити перерахунок заборгованості за договором кредиту від 29.05.2008 року № 0, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним інноваційним комерційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», із застосуванням розрахунку 13,5% річних за користування кредитом, враховуючи раніше сплачені кошти; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг» судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн. з кожного.

Рішення суду мотивовано тим, що умовами кредитного договору встановлена змінювана процентна ставка, розмір якої може переглядатися кожного наступного місяця. Однак, відповідачі не надали належного підтвердження того, що кредитодавець письмово повідомляв позичальника та поручителя про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. В такому разі, відповідно до пп.1.3.1 кредитного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Враховуючи наведене, нарахування Банком процентної ставки із розрахунку 27% річних є неправомірним.

В частині клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про закриття провадження у справі, судом у рішенні зазначено, що ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг» про захист прав споживачів, залишено без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, в редакції на час винесення ухвали, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Тому, залишення заяви без розгляду не позбавляє особу звернутися до суду повторно та не тягне за собою закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України, в редакції на час винесення ухвали.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, та винести нове рішення, яким задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Зазначає, що відповідно до практики застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин(із змінами, внесеними згідно з постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014 року)при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 Цивільного Кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодозаборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньомупорядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої - процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 Цивільного кодексу України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 Цивільного кодексу України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 Цивільного кодексу України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» стверджує, що в разі порушення боржником кредитної дисципліни Банк має право змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення відповідно до п. 5.2 «а» кредитного договору. Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено право Банку, у разі настання обставин зазначених в пункті «а» договору, автоматично нараховувати процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі подвійної процентної ставки, яка діє відповідно до п.1.3.1. кредитного договору.

20 серпня 2018 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено додаткове рішення у справі, яким задоволено вимоги позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в частині зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за договором кредиту № 0 від 29 травня 2008 року, укладеним між позивачем та Акціонерним інноваційним комерційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» із застосуванням розрахунку 13,5% річних за користування кредитом, враховуючи раніше сплачені кошти; доповнено абзац перший та третій резолютивної частини рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року у даній справі - після слів ПАТ «Укрсиббанк» словами ТОВ «Кей-Колект».

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 07 серпня 2018 року дану цивільну справу направлено до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області для ухвалення додаткового рішення щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 17 вересня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Оскільки у встановлений апеляційним судом строк недоліки апеляційної скарги усунуто не було, ухвалою від 11 жовтня 2018 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику.

25 жовтня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» знову подано апеляційну скаргу на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року.

На підставі ухвали апеляційного суду від 05 листопада 2018 року справу повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків.

Згідно з ухвалою від 13 грудня 2018 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 січня 2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року та відкрито апеляційне провадження.

16 січня 2019 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу.

05 лютого 2019 року на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на апеляційну скаргу, за змістом яких Банк підтримує доводи скарги, просить її задовольнити, рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року скасувати та винести нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

28 лютого 2019 року третьою особою подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить її відхилити, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року залишити без змін.

У судовому засіданні 05 березня 2019 року ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Позивач вказує, що в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів» будь-яка зміна Банком відсоткової ставки без попереднього письмового повідомлення споживача є недійсною. Разом з тим, позивач не отримував від кредитодавця жодного повідомлення про підвищення відсоткової ставки за укладеним між сторонами кредитним договором.

На підставі ухвали, постановленої судом без виходу до нарадчої кімнати, відзив позивача долучено до матеріалів справи як письмові пояснення.

11 квітня 2019 року апеляційним судом продовжено строк розгляду справи.

У судовому засіданні 16 травня 2019 року учасники справи або їх представники участі не брали, що згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

Між позивачем та акціонерним інноваційним комерційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», укладено кредитний договір від 29 травня 2008 року № 0, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 24 315,00 доларів США, що в еквіваленті на день укладення договору склало 117 925,75 грн. з цільовим призначенням на особисті потреби, а саме на придбання транспортного засобу.

Кредитним договором передбачено, що за користування кредитними коштами протягомперших 30 днів процентна ставка встановлюється в розмірі 13,50% річних, після - підлягає перегляду відповідно до умов договору. Кінцевий термін повернення кредиту 29 травня 2015 року.

У зв`язку з недотриманням позичальником умов Графіку погашення кредиту, 28 вересня 2009 року між Банком та позивачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору щодо строків сплати процентів.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту станом на 05 липня 2010 року в сумі 178 344,40 грн., судовий збір в сумі 1700,00 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120,00 грн., а всього 180 164,40 грн.

Як виходить з пояснень сторони відповідача та судового рішення, що переглядається, 11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 4, відповідно до якого до ТОВ «Кей-Колект» перейшли права вимоги за зобов`язаннями, які виникли у ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 29 травня 2008 року за № з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк».

При цьому, примірник договору факторингу від 11 червня 2012 року № 4 в матеріалах справи відсутній, учасниками справи до судів першої та апеляційної інстанцій не надавалась, не заявлялось і вимоги позивачем про витребування даного доказу.

ОСОБА_1 стверджує, що з моменту отримання кредиту належним чином виконував свої зобов`язання за договором, однак Банком в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за договором, що призвело до незаконного збільшення зобов`язань позичальника.

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

На підставі ст. 368 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року в частині вирішення позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг» в апеляційному порядку не перевіряється, даними сторонами рішення не оскаржується.

Таким чином, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», колегією суддів перевірено законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог до скаржника.

При цьому, апеляційним судом враховано, що ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист.

Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Проаналізувавши норми ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст.ст. 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України, слід дійти висновку, що можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від доведеності одночасної наявності таких елементів: суб`єктивного права (інтересу) у позивача, що підлягає захисту; порушення означеного ним права чи інтересу з боку відповідача (відповідачів); ефективність обраного способу захисту (його адекватність характеру правовідносин і здатність відновити порушені права чи інтереси).

В силу вимог ч.ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення суду має бути зазначено чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи и інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Однак, Знам`янський міськрайонний суд, постановляючи рішення у даній справі стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», зазначених вимог матеріального та процесуального права не дотримався.

Так, судом не встановлено, які саме дії чи бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» призвели до порушення прав позивача, а також, які саме права позивача були порушені та чи взагалі мало місце порушення прав позивача вказаною особою.

Колегія суддів зауважує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В порядку ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними положеннями Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Всупереч викладеному, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», в матеріалах справи такі докази відсутні.

Не надано відповідних доказів також в ході апеляційного розгляду справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», місцевий суд зазначених обставин не врахував.

Цивільним кодексом України книга п`ята, зобов`язальне право, розділ 1, глава 47 визначає поняття зобов`язання сторони у зобов`язанні. Статтями 509, 510 визначено сторони у зобов`язанні. А також за яких умов і в якому обсязі переходять права до нового кредитора у зобов`язанні ст.ст. 512- 518 ЦК України. Представник АТ «Укрсиббанк» в письмових поясненнях та ТОВ «Кей-Колект» вказують про укладений договір факторингу, за наслідком якого до ТОВ «Кей-Колект» перейшли вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по кредитному договору від 29.05.2008 року, по якому відбулось судове рішення 1 квітня 2011 року ( інформація з ЄДРСР, ), про що також вказується в рішенні суду, яке переглядається, за яким достроково стягнута заборгованість на користь ПАТ «Укрсиббанк». Але обсяг відповідальності і які права вимоги набув даний відповідач, суду не надано.

ОСОБА_1 ні в позовній заяві, ні в поясненнях в суді не вказав в чому полягає порушення його законних прав та інтересів.

Разом з тим, не встановлення порушеного права є безумовною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Тому, за викладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» слід відмовити.

Апеляційним судом також враховано, що пред`являючи позовну вимогу про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок заборгованості за договором кредиту від 29 травня 2008 року № 0, ОСОБА_1 не наведено правового обґрунтування покладення вказаного обов`язку на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», яке не є стороною кредитного договору.

Не наведено обставин та нормативно-правових підстав задоволення вказаної вимоги і місцевим судом.

Всупереч вимогам, які ставляться процесуальним законом до рішення суду, оскаржуване рішення містить лише формальне посилання на укладення між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю договору факторингу, зміст та умови якого судом взагалі не досліджувались, в матеріалах справи таких доказ відсутній. Наданий судом апеляційної інстанції час для можливості надання такого доказу, жодною зі сторін, яка приймала участь в суді не використаний.

Отже, не встановивши дійсного характеру правовідносин, які склались між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», факту порушення, оспорення або невизнання прав позивача саме ТОВ «Кей-Колект», суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до скаржника.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та прийняття в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

На підставі викладеного, додаткове рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2018 року стосовно вимоги позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» з моменту набрання цією постановою законної сили є нечинним.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381,382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,- задовольнити частково.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг», третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконними дії відповідача з підвищення процентної ставки та зобов`язання здійснити перерахунок в частині задоволення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відмовити повністю.

В решті рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 15 травня 2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Дьомич

Судді: С.М. Єгорова

С.А. Кіселик