Провадження № 2/201/1091/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 червня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018р. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 28343 грн. 12 коп. (а.с. № 3-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.12.2018р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд

в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 44).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 11.10.2014р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено кредитний договір №41, згідно якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 1 000грн. на строк до 24.10.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 280 грн. З настанням дати повернення кредиту 24.10.2014р., позичальник суму отриманого кредиту не сплатила. За період з 27.10.2014р. по 02.04.2015р. відповідачка частково здійснювала погашення заборгованості по тілу кредиту, процентам та пені за прострочення виконання зобов`язань та загалом за цей час ОСОБА_1 було сплачено 536,28 грн. тіла кредиту, 1063,72 грн. процентів за користування кредитом, 1110 грн. пені. Станом на 17.09.2018р. заборгованість відповідачки, враховуючи часткову сплату заборгованості, становить 28343,12 грн., з яких: 463,72 грн. заборгованість по тілу кредиту, 129,78 грн. заборгованість по процентам за договором, 25970 грн. - пеня. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором №41 в розмірі 28343,12 грн., а також понесені судові витрати.

В судові засідання 14.02.2019р., 09.04.2019р. та 19.06.2019р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на адресу зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. № 46, 53, 63).

23.01.2019р., 28.03.2019р. та 14.05.2019р. до суду надійшли заяви представника позивача - директора товариства Страшко О.С., повноваження підтверджуються випискою з ЄДРЮОФОП (а.с. №36), в яких представник позивача зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. № 49, 57, 66).

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання 14.02.2019р., 09.04.2019р. та 19.06.2019р. не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, яка підтверджена відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 19.10.2018р. (а.с.№43). Конверти, які були направлені відповідачці з судовими повістками, були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№47, 61, 64). Крім того, про дату та час розгляду справи на 09.04.2019р. та 19.06.2019р. відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. №56, 67).

Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

11.10.2014р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено кредитний договір №41, згідно якого позичальник отримала строковий кредит на споживчі цілі в сумі 1000 грн., строком на 14 днів, з кінцевою датою повернення по 24.10.2014р. та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 280 грн. (а.с. №6-7).

Згідно з п.3.2, 3.3 кредитного договору загальна вартість кредиту для позичальника дорівнює розміру передбачених п.3.1 договору процентів, які позичальник буде зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця. Згідно з умовами цього договору, позичальник не зобов`язаний додатково до вищевказаних процентів сплачувати на користь кредитодавця будь-які інші платежі, які б збільшували загальну вартість кредиту. Позичальник зобов`язується повернути кредит у розмірі, вказаному у п.1.2 договору, а також сплатити проценти у розмірі 280 грн., нараховані за період, починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 1280 грн. у дату повернення кредиту.

Відповідно до п.п 6.1., 6.2. договору, у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до позичальника застосовуються штрафні санкції згідно до п.6.2 кредитного договору. За порушення строків повернення кредиту сплачувати кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2% від суми кредиту, що вказана в п.1.2. договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором.

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В позовній заяві позивачем зазначено, що внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №41 станом на 17.09.2018р. заборгованість відповідачки, враховуючи часткову сплату заборгованості, становить 28343,12 грн., з яких: 463,72 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 129,78 грн. заборгованість по процентам, 25970 грн. - пеня.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості, який долучений до позовної заяви (а.с. №11-35).

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Між тим, визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , суд вважає необхідним виходить з наступного.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, судом встановлено, що за період з 27.10.2014р. по 02.04.2015р. відповідачка частково здійснювала погашення заборгованості по тілу кредиту, процентам та пені і загалом за цей час ОСОБА_1 було сплачено 536,28 грн. - тіла кредиту, 1063,72 грн. - процентів за користування кредитом та 1110 грн. - пені.

Враховуючи, що станом на день звернення позивачем з позовом до суду, сума отриманого відповідачкою тіла кредиту 1000 грн. була сплачена лише частково, а саме в розмірі 536,28 грн., суд приходить до висновку, що залишок заборгованості по тілу кредиту в розмірі 463,72 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідачки суми заборгованості по нарахованим процентам в розмірі 129,78 грн., суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки згідно з умовами пунктів 3.2.3.3 кредитного договору, встановлено фіксований розмір процентів 280 грн., які позичальник повинен сплатити на користь кредитодавця і позичальник не зобов`язаний додатково до вищевказаних процентів сплачувати на користь кредитодавця будь-які інші платежі, які б збільшували загальну вартість кредиту.

При цьому, як зазначає сам позивач в позовній заяві, що також підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, за період з 27.10.2014р. по 02.04.2015р. ОСОБА_1 було сплачено 1063,72 грн. - процентів за користування кредитом, що вже перевищує встановлений в договорі фіксований розмір процентів, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів.

Крім того, розраховуючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідачки, суд приходить до наступного.

Нарахована позивачем пеня становить 25970 грн., що значно перевищує основну суму заборгованості за кредитом, яка становить 463,72 грн.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03.09.2014р. у справі № 6-100цс14, зазначено, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи те, що відповідачкою станом по 02.04.2015р. було частково сплачено заборгованість по кредиту, в тому числі 1110 грн. на погашення пені, і після вказаної дати погашення заборгованості не здійснювалося, а отже, кредитодавець був обізнаний про порушення свого права, проте з позовом до суду звернувся в жовтні 2018р., коли сума нарахованої пені перевищує розмір заборгованості по основному зобов`язанню в 56 разів, з урахуванням диспозитивності, не співмірності пені з розміром основного боргу суд приходить до висновку про зменшення заявленого розміру пені з 25970 грн. до розміру заборгованості за простроченим тілом кредиту 463,72 грн.

При винесенні рішення, суд критично оцінює посилання позивача на те, що відповідачкою неодноразово було пролонговано кредитний договір, оскільки умовами п.2.3 кредитного договору визначено, що відстрочення дати повернення кредиту оформлюється шляхом укладення сторонами Договору про внесення змін до цього договору, проте, належних доказів укладення між ОСОБА_1 та позивачем відповідних Договорів про внесення змін, позивачем суду надано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №41 від 11.10.2014р. станом на 17.09.2018р. в сумі 927грн.44коп., з яких: 463,72 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 463 грн.72коп. - пеня за порушення строків виконання зобов`язань.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме в сумі 57 грн. 66 коп. (927,44 грн. х 1762грн. : 28343,12 грн. = 57,66 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, ч.5 ст. 551, ст.ст. 628, 1054 ЦК України, правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 03.09.2014р. у справі № 6-100цс14, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» заборгованість за кредитним договором №41 від 11.10.2014р. станом на 17.09.2018р. в сумі 927грн. 44коп. (дев`ятсот двадцять сім грн. 44 коп.), з яких: 463грн. 72коп. - заборгованість по тілу кредиту, 463грн.72коп. - пеня за порушення строків виконання зобов`язань.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 57 грн. 66 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду .

Суддя Ткаченко Н.В.