Справа № 594/262/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г.І.

за участі: секретаря Кушнір Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Когута О.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Маньовського А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої злочином, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у березні 2019 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2018 року, який набрав законної сили 16 січня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання. Згідно вироку, 11 лютого 2018 року о 01 год. 18 хв. ОСОБА_2 , знаходячись в приміщенні бару готелю «СВ», що по вул. Грушевського 110А в смт. Скала-Подільська Борщівського району, в ході конфлікту з потерпілим ОСОБА_1 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс ОСОБА_1 один удар ножем в лівий бік тулуба, в результаті чого такий отримав тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани поперекової ділянки з пошкодженням заочеревинного простору, що ускладнилась нагноєнням, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Позивач вказав, що внаслідок злочину йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку й просять стягнути з відповідача в свою користь, а саме 2570,70 грн. майнової шкоди та 50000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 14 березня 2019 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29 березня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому просить відмовити у задоволенні позивних вимог позивача, у зв`язку з їх безпідставністю.

Вважає, що заява є необґрунтованою. Вказав, що позивач у своїй заяві посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача, він зазнав матеріальної шкоди, на підтвердження чого додав довідку Борщівської центральної районної комунальної лікарні, на якій немає підписів осіб, які мають право підписувати документи, як немає і печатки установи, а відтак така довідка очевидно фіктивна. Окрім того, дана довідка не є розрахунковим документом і не може підтверджувати, факту купівлі-продажу позивачем будь-яких товарів. Позивач у своїй заяві посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача, він зазнав моральної шкоди. Водночас позивач жодним чином не зазначає про те, що сама подія мала місце виключно через його протиправні дії, що це саме він розпочав бійку, що це саме він наніс першим удар відповідачу, що результатом інциденту було для позивача одна колото-різана рана, а для відповідача отримання понад тринадцяти ударів руками і ногами по голові і по тулубу, більшість з яких наносились під час перебування в положенні лежачи в безпорадному стані. Позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 50000 грн. моральної шкоди, аж ніяк не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Окрім того позивач жодними належними та допустимими доказами не доводить самого факту спричинення йому моральної шкоди, в позовній заяві позивач вказує, що дії відповідача мали наслідком для позивача негативні зміни в його житті, серед яких позбавлення можливості працювати, однак, не додає до позову жодних доказів на підтвердження цих обставин.

03 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у якій позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50 000 грн., посилаючись на те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000048 від 14 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а відповідач ОСОБА_1 являвся обвинуваченим у вчиненні зазначеного злочину. Позивач зазначив, що кримінальне провадження було закрито в ході судового розгляду за його заявою про відмову від підтримання обвинувачення. Однак, в результаті умисних дій ОСОБА_1 він отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та лівому передпліччі, садна на правій вушній раковині та на лівому передпліччі, забій тканин носа, які за ступенем тяжкості згідно висновку експерта №42 від 16 лютого 2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 заподіяв йому моральну шкоду,Яка полягає в тому, що він зазнав душевних страждань, тривалий час перебував у депресії, втратив впевненість у собі, втратив сон, від постійних переживань став дратівливим. Морлальну шкоду оцінює в 50 000 грн. та просить стягнути на його користь.

Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подав відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , в якому позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає у повному обсязі і просить відмовити у задоволенні його позову. Посилається на те, що ОСОБА_2 у позовній заяві вказує на те, що внаслідок його неправомірних дій він зазнав моральної шкоди, однак такі дії були викликані виключно неправомірними діями самого ОСОБА_2 . Всі ці обставини доведені матеріалами досудового розслідування та судового розгляду, результатом якого є вирок Борщівського районного суду від 19 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_2 .. Окрім цього, ОСОБА_2 відмовився від підтримання обвинувачення стосовно нього і кримінальне провадження було закрите. У заяві про відмову від підтримання обвинувачення ОСОБА_2 вказав, що він не має до нього будь-яких претензій морального та матеріального характеру. Позивач ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів, які підтверджують глибину його моральних страждань.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву вказав, що щодо заперечення ОСОБА_1 про те, що він у своїй заяві про закриття відносно нього кримінального провадження вказав, що не має до нього претензій, то таке заперечення не може братись судом до уваги, оскільки це була всього лише заява в кримінальній справі, і її суть була про відмову від обвинувачення в кримінальній справі.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник адвокат Когут О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні протягом двох тижнів та витратив кошти на операцію, лікування. Після чого ще протягом двох місяців був позбавлений можливості працювати. Тривалий час відбувалися процеси нагноєння, була температура. Не заперечує, що заподіяв ОСОБА_2 тілесні ушкодження, однак, зустрічного позову не визнає з підстав, наведених ним у відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 .

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник адвокат Маньовський А.З. в судовому засіданні позовних вимог позивача ОСОБА_1 не визнали та просять відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 . Позовні вимоги, наведені у зустрічній позовній заяві підтримали повністю та просять їх задовольнити з підстав, наведених у ній. Відповідач ОСОБА_2 вказав, що вважає, що не завдав моральної шкоди ОСОБА_1 , в той час, як йому діями ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди. Він відчував фізичний біль від ударів, які йому наносив ОСОБА_1 . Від підтримання обвинувачення щодо ОСОБА_1 відмовився, оскільки пошкодував його дітей.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, в тому числі допитаних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якості свідків по справі, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2018 року, що набрав законної сили 16 січня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 ( один) рік 6 місяців, з покладенням відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обовязку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду встановлено, що 11 лютого 2018 року о 01 год. 18 хв. ОСОБА_2 , знаходячись в приміщенні бару готелю «СВ», що по вул. Грушевського 110А в смт. Скала-Подільська Борщівського району, в ході конфлікту з потерпілим ОСОБА_1 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс останньому один удар ножем в лівий бік тулуба, в результаті чого такий отримав тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани поперекової ділянки з пошкодженням заочеревинного простору, що ускладнилась нагноєнням, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_2 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю.

З висновку експерта № 66 від 06 березня 2018 року слідує, що у ОСОБА_1 за час перебування у лікарні виявлена «колото-різана» рана лівої поперекової ділянки із пошкодженням заочеревинного простору, що ускладнилась нагноєнням, за ознакою тривалого розладу здоров`я, за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до середніх. Таке тілесне ушкодження могло утворитись в час та при обставинах вказаних слідчим, проте, встановити конкретний предмет, яким нанесена рана на можливо, оскільки в медичній карті відсутній детальний опис властивостей рани.

Як встановлено з матеріалів справи відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 14 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

За результатами досудового розслідування було встановлено, що 11 лютого 20018 року біля 01.15 год. у приміщенні бару-готелю СВ, що розташований в смт.Скала- Подільська, вул.Грушевського, 110-А, Борщівського району, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла суперечка, під час якої ОСОБА_1 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у зв`язку із особистою неприязню, штовхнув ОСОБА_2 на підлогу закладу та наніс руками та ногами близько тринадцяти ударів в область голови, обличчя та тулуба ОСОБА_2 . В результаті умисних дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та лівому передпліччі, садна на правій вушній раковині та на лівому передпліччі, забій тканин носа, які за ступенем тяжкості згідно висновку експерта №42 від 16 лютого 2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Висновком експерта № 42 від 16 лютого 2018 року встановлено, що у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляд синців на обличчі та лівому передпліччі, садна на правій вушній раковині та на лівому передпліччі, забій тканин носа, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, не виключено, в час та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи та повідомлених обстежуваним.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 травня 2018 року (справа №594/205/18), яка набрала законної сили 23 травня 2018 року, кримінальне провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відносно ОСОБА_1 , внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000048 від 14 лютого 2018 року, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_2 від обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9).

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_2 ОСОБА_1 та навпаки ОСОБА_1 ОСОБА_2 своїми умисними неправомірними діями моральної (нематеріальної) шкоди одне одному, що знайшло своє підтвердження у відповідних кримінальних провадженнях та судових рішеннях у цих кримінальних провадженнях.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судових рішень (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, ОСОБА_1 зазначив, що матеріальна шкода полягає у витратах на придбання медикаментів у загальній сумі 2570,70 грн.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 на підтвердження матеріальних витрат на лікування та придбання медичних препаратів надано довідку, видану Борщівською центральною районною комунальною лікарнею 08 лютого 2019 року №01-24/60 за підписами заступника головного лікаря з лікувальної роботи ОСОБА_3 , зав.відділенням ОСОБА_4 та старшої медсестри ОСОБА_5 . Згідно довідки ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 11 лютого 2018 року по 26 лютого 2018 року з діагнозом6 колото-різана рана лівої поперекової ділянки із порушенням заочеревинного простору. Для лікування хворим придбано медикаменти на загальну суму 2570,70 грн.

Суд бере до уваги вищенаведену довідку, оскільки дана довідка видана на підставі історії хвороби №890, яка була заведена на ОСОБА_1 під час його перебування на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Борщівської ЦРКЛ.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, а саме 2570,70 грн. витрат на лікування, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язані із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язані ні з тією, ні з іншою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Суд вважає доведеним, що дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по відношенню одне до одного у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями кожному зокрема було завдано моральної шкоди.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи характер правопорушень, тривалість та характер моральних страждань, які зазнали сторони у справі в частині змін звичайного способу життя суд дійшов висновку з урахуванням принципу розумності та справедливості, що позовні вимоги сторін про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Зокрема, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 в користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 суд враховує тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, хірургічне втручання, необхідність відновлення стану здоров`я, характер і тривалість страждань, моральних переживань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, та вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 15000,00 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в користь відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 суд враховує тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, характер і тривалість страждань, моральних переживань стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, та вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 8000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 768,40 грн. понесених судових витрат на сплату судового збору, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 також слід стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 768,40 грн.

У відповідності до ч.12 ст.265 ЦПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

У зв`язку з вищенаведеним, слід провести зустрічне зарахування стягнених даним рішенням сум за первісним та зустрічним позовами та стягнути різницю між ними в сумі 9 570,70 грн. з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 .

Крім того, з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн., а також за його заявою йому слід повернути зайво сплачений при поданні зустрічної позовної заяви до суду судовий збір у сумі 1152,60 грн. згідно квитанції № 1 від 01 квітня 2019 року.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141,200, 206, 263, 265, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 2570,70 грн. на відшкодування майнової шкоди та 768,40 грн. понесених судових витрат на сплату судового збору, всього 18 339,10 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , 8 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 768,40 грн. понесених судових витрат на сплату судового збору, всього 8768,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Провести зустрічне зарахування стягнених даним рішенням сум за первісним та зустрічним позовами та стягнути різницю між ними в сумі 9 570,70 грн. з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Повернути ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителю АДРЕСА_1 , зайво сплачений при поданні зустрічної позовної заяви до суду судовий збір у сумі 1152,60 грн. згідно квитанції № 1 від 01 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 липня 2019 року.

Головуючий