Справа № 487/2921/18
Провадження № 2/487/177/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання - Єлишевої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/2921/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3.

представника відповідача - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

17.05.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частки з усіх видів заробітку (доходу) до 600 грн. щомісячно

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що рішенням суду від 11.10.2013 року з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнути аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Посилаючись на те, що у нього ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_5, цивільна дружина не працює, знаходиться відпустці по догляду за дитиною, відсутністю у нього постійного місця роботи та стабільного заробітку, вважав можливим зменшити розмір аліментів до 600 грн. щомісячно.

Ухвалою від 04.06.2018 року відкрите провадження у справі.

03.07.2018 року відповідач надала до суду відзив на позову заяву, в якому просила а задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що підставою для зміни розміру аліментів може бути зміна матеріального або сімейного стану та істотне значення мають обставини, які змінились після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Проте, позивач будь-яких доказів на підтвердження того, що він утримує свою дочку ОСОБА_5, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7, яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною не надав. Не знайшли свого підтвердження і обставини, що позивач не має постійного місця роботи та стабільного доходу та вказані обставини не є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскілки позивач з 2015 по 2018 роки придбав два автомобіля та причеп, набув право власності на гараж, у 2012 році на житловий будинок в Одеській області та квартиру у м. Очакові, неодноразово впродовж року перетинав кордон України, має заробіток за кордоном та відпочиває за кордоном, фактично не має заборгованості по аліментам, що свідчить проте, що зміна сімейного стану не вплинула на його фінансові можливості. Крім того, визначений позивачем розмір аліментів є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, о суттєво порушить права дитини.

22.01.2019 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якої зазначила, що підставою для зміни розміру аліментів є наявність на утриманні позивача малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутність у нього постійного місця роботи та доходів, що підтверджується довідкою з Державного реєстру ФОП податків ДФС України, наявність у власності лише гаражу, та значного погіршення матеріального стану позивача, у зв'язку з чим ним було продано автомобіль.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просила про їх задоволення.

В судовому засіданні відповідач та її представник, позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував з 2007 року з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Заводського районного суду від 30.08.2013 року. В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5, який проживає разом з відповідачкою.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, починаючи з 30.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

На теперішній час позивач просить змінити розмір аліментів, а фактично змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, з посиланням на те, що на його утриманні також знаходиться малолітня дитина - дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутність у нього постійного місця роботи та доходів, значного погіршення матеріального стану .

Так, позивач рішення суду про стягнення аліментів виконує, що підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.06.2017 по 20.06.2018 р. у розмірі від 1000 до 5000 грн., доказів наявності заборгованості по аліментам суду не надано.

Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення матеріального стану саме після ухвалення рішення про стягнення аліментів, зокрема втрата місця роботи та зменшення доходів, у зв'язку з чим він не спроможній сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі.

Згідно відомостей у Державному реєстрі ФОП податків ДФС України у ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року відсутні доходи. Проте, суд враховує, що позивач є працездатною особою, в період з 2015 року по 2018 рік, позивачем було придбано автомобіль DAEWOO дата реєстрації 24.05.1018 року, мопед Хонда, дата реєстрації 27.10.2015 року, причеп КРД 050128, дата реєстрації 07.10.21016 року, а також у 2017 році набуто право власності на гараж, при цьому, посилання позивача на відчуження ним автомобіля DAEWOO, не свідчить про погіршення матеріального стану.

Також, позивачем не надано доказів щодо зміни його сімейного стану, при цьому сам факт появи у платника аліментів інших утриманців (малолітньої дочки) не є підставою для зменшення розміру аліменітв, який є розумним і не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін та неповнолітньої дитини.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Тому, визначений позивачем розмір аліментів 600 грн. є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та порушує право дитини на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, оцінівши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина

Повний текст рішення складено 01.02.2019 року.