ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-7919/10

Провадження № 22-ц/818/3339/19

02 липня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Бровченка І.О.

суддів: Бурлака І.В., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

заінтересована особа - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Київський відділ державної виконавчої служб міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року в складі судді Подус Г.С.,

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. звернувся до суду з заявою, в якій просить поновити строк для пред`явлення виконавчого листа №2-7919/10 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до виконання та видати дублікат виконавчого листа № 2-7919/10 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначено, що 23 листопада 2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі рішення суду банку видано чотири виконавчі листи.

При перевірці виконавчих проваджень було встановлено, що відкритих виконавчих проваджень з приводу стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на підставі рішення суду та судових витрат з ОСОБА_1 не має. Заборгованість позичальниками не погашена.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 19.03.2018 включно. 15.02.2018 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації по 19.03.2020 року включно.

Причиною звернення до суду з заявою про поновлення пропущеного строку до пред`явлення його до виконання є факт того, що на момент введення процедури ліквідації банку цей виконавчі листи було втрачено та це відбулося з незалежних від Уповноваженої особи дій.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що стягувач ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому заявником не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують наявність підстав, що перешкоджали банку з часу набрання чинності судовим рішенням та до прийняття 20.03.2015 рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» пред`явити виконавчий лист у вказаній цивільній справі до виконання. Суду не надано доказів на підтвердження втрати виконавчих листів. З огляду на зазначене суд також відмовив у задоволенні вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа.

В апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» просить ухвалу суду скасувати, ту ухвалити нову, якою поновити пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання та видати дублікати виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 удового збору та витрат на інформаційне технічне забезпечення, а також з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування скарги зазначає, що після направлення виконавчих листів до виконавчої служби, останніми будь-якої інформації не надано, виконавчі листи не повернуто.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «ВіЕйБі Банк» необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

За правилом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 2-7919/10 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатами судового розгляду якої 23 листопада 2010 року було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. Факт отримання виконавчих листів банком не заперечувався.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2010 року залишено без змін.

02 лютого 2012 року представником ПАТ «ВіЕйБі Банк» отримано 4 виконавчих листи.

22 лютого 2012 року старшим державним виконавцем Хабловим В.М. Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 31346059 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 846604, 23 грн.

Докази відкриття виконавчих проваджень на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2012 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та судових витрат з ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у ПАТ «ВіЕйБі Банк» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22.02.2016 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора» строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» продовжено на два роки по 19.03.2018 включно.

15.02.2018 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації по 19.03.2020 року включно.

Відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 у справі № 3- 399гс16, уповноважена особа Фонду з дня початку процедури зведення тимчасової адміністрації/ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто, крім повноважень, визначених законом, уповноважена особа фонду здійснює повноваження керівництва банку, а тому наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів.

Отже, із введенням процедури тимчасової адміністрації/ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» відбулась фактична зміна органів управління та контролю неспроможного банку на уповноважену особу Фонду.

Стягувачем по виконавчому провадженню залишається ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд керувався тим, що банк належним чином не обґрунтував та не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строків для подання виконавчого листа до виконання та обставин втрати зазначених листів; посилання в заяві на процедуру ліквідації банка як на поважну причину пропуску строку та втрати виконавчого листа визнав необґрунтованою.

На момент виникнення спірних правовідносин строки подання виконавчого документа до виконання регулювались Законом України «Про виконавче провадження» 1999 року у відповідній редакції.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» в указаній редакції виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положення ЦПК України не містять безумовного обов`язку видати дублікат виконавчого документу і можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

Обов`язок доказування обставин втрати оригіналу виконавчого листа покладається на заявника.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, за змістом згаданої норми діючого законодавства дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Також однією із підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Вказане положення також закріплено в ч. 2 ст. 433 ЦПК України.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Обов`язок пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених Закону України «Про виконавче провадження», покладено саме на стягувача.

Як встановлено судом першої інстанції, стягувач звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів після закінчення строку пред`явлення його до виконання, при цьому заявником не надано доказів поважності причин такого пропуску.

Згідно з частинами першою та третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання стягувача на те, що виконавчі листи були пред`явлені до виконання, належними та допустимим доказами у справі не підтверджено. Докази звернення до відділення поштового зв`язку з запитом про причини недоставки поштового відправлення адресату суду надано не було, як і не надано доказів, що 3 виконавчі листи, стосовно яких стягувач звернувся до суду з відповідною заявою, взагалі направлялись на адресу виконавчої служби.

Надання всіх наявних доказів суду є процесуальним обов`язком учасників справи відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України.

Проаналізувавши надані вказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони в своїй сукупності не підтверджують втрати виконавчих листів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки посилання в апеляційній скарзі на процедуру ліквідації банка як на поважну причину пропуску строку не заслуговує на увагу. За змістом статей 36, 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після запровадження тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а Фонд (уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, із додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування у межах доводів апеляційної скарги відсутні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стягувач зазначає, що у зв`язку з бездіяльністю державної виконавчої служби подано 2 скарги з приводу неналежного виконання рішення суду щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А., боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа старший державний виконавець Київського районного відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУБ у Харківській області Мазурі на О.М., про бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення. Скаргу стягував обґрунтовував з приводу невиконання судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Доказів оскарження дій державного виконавця з приводу неналежного виконання рішення суду з приводу стягнення заборгованості з ОСОБА_2 суду надано не було. Крім того, судовим рішенням встановлено, що згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на час розгляду справи в провадженні Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження № 31346059, відкрите 21 лютого 2012 року, стан цього провадження - примусове виконання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви стягувача про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікатів виконавчих листів.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають. При вирішенні вказаної справи суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 липня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова