КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2882/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Київ

Справа № 757/55449/18-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Чобіток А.О., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, яка подана представником Фрідманом Олександром Олександровичем,

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року про відкриття провадження, постановлену у складі судді Остапчук Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_4 до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, Міністерства охорони здоров'я України, ОСОБА_6 про визнання наказу незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, Міністерства охорони здоров'я України, ОСОБА_6 про визнання наказу незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з ухвалою, представник Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця- ФрідманО.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині недотримання правил підсудності.

Вказує, що спір у даній справі стосується правомірності прийняття відповідачем НМУ ім. О.О. Богомольця наказів про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, пов'язаної зі звільненням позивача з роботи. Отже, зміст спірних правовідносин свідчить про те, що даний спір стосується поновлення трудових прав позивача.

Однак, пред'являючи позов до Печерського районного суду м. Києва, позивач вказує, що зазначені позовні вимоги є похідними від основної позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про призначення в.о. ректора НМУ ім. Богольця ОСОБА_6 Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, жодної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу МОЗ України про призначення в.о. ректора НМУ ім. Богольця ОСОБА_6 в позовній заяві не міститься.

Враховуючи, що жодної основної позовної вимоги до МОЗ України про визнання незаконним та скасування наказу МОЗ України про призначення в.о. ректора НМУ ім. Богольця ОСОБА_6 в позовній заяві не міститься, то відповідно до ст. 44 ЦПК України подання цього позову до Печерського районного суду м. Києва представник відповідача вважає зловживанням процесуальними правами з метою штучної зміни підсудності цієї справи. Зміст позовної заяви свідчить про те, що основною її вимогою є визнання протиправним та скасування наказу відповідача про звільнення позивача з роботи та поновлення на роботі. Решта вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від основної вимоги.

При цьому об'єднання в позовній заяві вимоги про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди на думку представника скаржника також свідчить про зловживання процесуальними правами, оскільки МОЗ України жодного рішення стосовно позивача не приймав, позивач у трудових правовідносинах з МОЗ України не перебував, а тому МОЗ України не міг порушити жодних трудових прав позивача.

Враховуючи зміст позовних вимог та характер спірних правовідносин, даний спір має вирішуватися Шевченківським районним судом м. Києва ( за місцем знаходження відповідачів) або Голосіївським районним судом м. Києва ( за адресою місця проживання позивача).

Представник позивача ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу про відкриття провадження - без змін. Представник позивача посилається на те, що відповідно до ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Звертає увагу, що позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказ про призначення ОСОБА_6 в.о. ректора НМУ ім. Богомольця є незаконним, оскільки, виданий всупереч ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2018 року про забезпечення позову, в якій заборонено МОЗ України призначати в.о. ректора НМУ ім. Богомольця та вчиняти будь-які дії щодо покладення обов'язків ректора НМУ ім. Богомольця на будь-яку особу. Вказував, що доводи апелянта про не порушення прав позивача МОЗ України зводяться до пояснень фактичних обставин справи, надання оцінки доказам, що не є предметом розгляду апеляційної інстанції при перегляді ухвали про відкриття провадження.

В судовому засіданні представник Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця- Білик О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відкриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підсудна Печерському районному суду міста Києва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, ч. 1 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а навпаки, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів.

Згідно з ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Національного медичного університету імені О.О.Богомольця №3-з «Про призначення виконуючого обов'язки ректора НМУ ім. О.О. Богомольця» від 05.09.2018 року;

- визнати незаконним та скасувати наказ Національного медичного університету імені О.О.Богомольця від 04 жовтня 2018 року №30-з «Про звільнення ОСОБА_4.»;

- поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді проректора з наукової роботи Національного медичного університету імені О.О. Богомольця;

- стягнути з Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 жовтня 2018 року по день ухвалення рішення судом;

- стягнути солідарно з Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, Міністерства охорони здоров'я України та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 10 000 грн. в якості компенсації завданої моральної шкоди.

Тобто, даний спір між сторонами виник з трудових правовідносин та до Міністерства охорони здоров'я України позивачем пред'явлено позовну вимогу про солідарне з іншими відповідачами відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві ОСОБА_4 зазначила своє зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, місцезнаходженням відповідача Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця є м. Київ, бульвар, Шевченка, 13, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, місцезнаходженням другого відповідача - Міністерства охорони здоров'я України є м. Київ, вул. Грушевського, 7, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Отже, позивач ОСОБА_4, звертаючись з позовною заявою до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням другого відповідача Міністерства охорони здоров'я України, не порушила вимог закону щодо територіальної (юрисдикції) підсудності та судом правильно відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, позивач на власний розсуд визначає коло відповідачів та обґрунтовує заявлені до кожного із них вимоги. Притягнення до участі у справі в якості відповідача Міністерства охорони здоров'я України та обґрунтованість пред'явлених до нього позовних вимог не є предметом перевірки суду першої інстанції на стадії відкриття провадження.

За таких обставин, суддею першої інстанції при відкритті провадження у даній справі не було допущено порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що основною вимогою позивача є визнання незаконним та скасування наказу про її звільнення, інші позовні вимоги є похідними від цієї вимоги, оскаржуваний наказ був прийнятий відповідачем ОСОБА_6, який на час його прийняття здійснював повноваження керівника Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, зареєстроване місцезнаходження якого знаходиться на території Шевченківського району міста Києва, а тому даний спір повинен розглядатись у Шевченківському районному суді м. Києва у порядку визначеному ч.1 ст.27 ЦПК України, не ґрунтуються на нормах процесуального права, якими не визначається підсудність справи в залежності від основних та похідних вимог позивача.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування - відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, яка подана представником ФрідманомОлександром Олександровичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Чобіток А.О.

Борисова О.В.