Справа № 203/4111/18
31 січня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Дикаленко А.В.
за участю позивачки - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Відповідач є онуком позивачки та на теперішній час зареєстрований за вищезазначеною адресою, однак ніколи не проживав у цій квартирі, проживає та працює в іншій країні, рахунки за житлово-комунальні послуги не сплачує. За вказаних обставин, а також посилаючись, що реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись квартирою, позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач на неодноразові виклики до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав та будь-яких заяв та клопотань по суті справи не надавав.
В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.12.1993 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.
У вказаній квартирі зареєстровані позивачка та з 02.08.2005 року відповідач ОСОБА_2
Згідно акту від 14.11.2018 року з підписами мешканців квартир будинку АДРЕСА_1 будинку не проживав та не проживає.
Згідно довідок, наданих позивачкою у судовому засіданні, ОСОБА_2 з 01.11.2017 року працює в ТОВ «Гагарін-Інжиніринг», Російська Федерація.
У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом, позивачка на підставі свідоцтва про право власності на житло є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстрований відповідач.
З наведених вище довідок вбачається, що ОСОБА_2 в квартирі фактично не проживав та не проживає, участі у витратах з утримання квартири та оплаті житлово-комунальних послуг не приймає.
Будь-яких договорів щодо порядку користування вказаною квартирою між сторонами не укладалось.
За вказаних вище фактичних обставин, встановлених судом, а також наведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач не проживаючи в квартирі більше одного року втратив права користування квартирою, а наявність його реєстрації перешкоджає позивачці у реалізації прав власника на вільне користування та розпорядження майном.
З урахуванням цього, а також враховуючи фактичні підстави пред'явленого позову та обраний спосіб захисту порушеного права, положення ч.1 ст.2, ст.5 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі по 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,156 ЖК України, ст.ст.16,319,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-80,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 04 лютого 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак