Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 608/1700/16-ц

провадження № 61-21209св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: Заводська селищна рада Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року у складі судді: Коломієць Н. З., та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 03 травня 2017 року у складі суддів: Шевчук Г. М., Щавурської Н. Б., Ткача З. Є.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання недійсним та скасування рішення Угринської сільської ради Чортківського району.

Позовна заява обґрунтована тим, що у червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області із клопотанням про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де розташований її житловий будинок.

Рішенням сесії від 30 червня 2015 року № 161 позивачу було відмовлено у задоволенні її заяви з посиланням на рішення Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 127 від 12 листопада 2007 року, згідно якого земельні ділянки загальною площею 0,33 га, у тому числі: для індивідуального будівництва та обслуговування житлового та господарських будинків - 0,10 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,23 га, надані у власність ОСОБА_3

Позивач вказувала, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,04 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (землі розташовані на території Угринської сільської ради (мікрорайон Синяково) з 1970 року перебувала в користуванні баби позивача - ОСОБА_4, а протягом останніх 30-ти років перебувала в безперервному користуванні позивача, хоча і документально не була оформлена. Крім того, сільська рада не повідомила її про прийняте рішення в користь ОСОБА_3 та порушила вимоги чинного законодавства щодо передання у власність чи надання у користування земельних ділянок.

Під час розгляду справи позивач подала заяву про зміну предмета та підстави позову у зв'язку з тим, що за інформацією селищної ради спірна земельна ділянка безпідставно включена до земель для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та передана у власність ОСОБА_3 Відповідно до рішення 32-ої сесії 22-го скликання Угринської сільської ради від 30 грудня 1993 року «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам», земельна ділянка для індивідуального будівництва, обслуговування жилого та господарських будинків за адресою АДРЕСА_1 в м. Чорткові, надана площею 0,05 га, передана у власність ОСОБА_6, попередньому власнику житлового будинку. Відповідач, придбавши 30 грудня 2005 року у ОСОБА_6 житловий будинок, не набула право власності на земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок, площею 0,05 га за вимогами статті 120 ЗК України (в редакції чинній на час укладення договору), будь-яких цивільно-правових правочинів щодо земельної ділянки із ОСОБА_6 не укладала. Таким чином, Угринська сільська рада, приймаючи рішення №127 від 12 листопада 2007 року «Про передачу гр. с. Угринь та м. Чортків (мікрорайон Синяково) безплатно у приватну власність земельних ділянок» в частині передачі земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, діяла всупереч вимогам законодавства, зокрема статті 120 ЗК України, за якою до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, та відповідно до статті 21 Земельного кодексу України не перевірила того, за рахунок яких земель, площа спірної земельної ділянки збільшилась з 0,05 га до 0,10 га.

Позивач просила визнати недійсним та скасувати рішення 12-ї сесії 5-го скликання Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 12 листопада 2007 року №127 «Про передачу гр. с. Угриньта м. Чортків (мікрорайон Синяково) безоплатно у приватну власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для індивідуального будівництва та обслуговування житлового та господарських будинків площею 0,10 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03 травня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення дванадцятої сесії п'ятого скликання Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 127 від 12 листопада 2007 року «Про передачу гр. с Угринь та м. Чорткова (мікрорайон Синяково) безоплатно у приватну власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для індивідуального будівництва та обслуговування житлового та господарських будинків площею 0,10 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що права позивача порушено, оскільки спірна земельна ділянка, якою користувалась позивач для ведення особистого селянського господарства, рішенням № 127 дванадцятої сесії п'ятого скликання Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 12 листопада 2007 року передана безоплатно у приватну власність відповідачу для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Аргументи учасників справи

У травні 2017 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, у якій просить оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та закрити провадження у справі. При цьому, посилалася на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у 2005 році відповідач придбала у двох братів - співвласників (ОСОБА_6 та ОСОБА_7) старий будинок з вбудованим магазином (згідно договору купівлі-продажу) загальною площею 117 кв. м, в т. ч. 43 кв. м - площа магазину. Згідно рішення сільської ради ОСОБА_6 надано землю для приватизації 0,28 га (в т. ч. 0,05 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,23 га для ведення особистого селянського господарства). Магазин займав орієнтовно Ѕ частини житлового будинку з вбудованим магазином. Земельно-облікові документи, про які зазначав у своєму рішенні суд - це карта села Синяково 1965 року, однак станом на 2007 рік такого населеного пункту не існувало. Твердження, про те, що позивач ОСОБА_2 користується спірною земельною ділянкою близько 30 років не відповідає дійсності, оскільки в Державному акті на право приватної власності на землю ОСОБА_12 (матері ОСОБА_2) від 2002 року користувачем спірної земельної ділянки зазначено - ОСОБА_8 ОСОБА_6 на 1993 рік мав рішення на приватизацію земельної ділянки 0,05 для обслуговування Ѕ частини будинку, та в 2001 році купив приміщення магазину (1/2 частина будинку), де земельна ділянка не була документально оформлена за Чортківським районним споживчим товариством. У 2007 році нежитлова частина будинку (магазин) була документально переведена у житлову та проведена реконструкція зі збільшенням площі (170 кв. м).

Під час судових засідань позивач визнала, що вона користується даною земельною ділянкою, але документів, які б свідчили про наявність права користування цією земельною ділянкою у неї немає. Покази свідків в даному випадку підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки позивачем. Відповідач набула право на земельну ділянку відповідно до статті 377 ЦК України. У рішенні суду посилаючись на статтю 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Але відновлювати межі земельної ділянки можуть власники або землекористувачі земельної ділянки (які мають документи на земельні ділянки, при умові, що межі земельних ділянок знищені, але не особи, які самовільно зайняли земельну ділянку. Суди послалися як на належні докази того, що земельна ділянка перебувала у постійному користуванні позивача на покази свідків, однак згідно статті 125 ЗК України право постійного користування земельною може бути підтверджено документом, що посвідчує право користування. На час розгляду позову жодна норма ЗК України не передбачає виникнення права користування земельною ділянкою на підставі показів свідків.

Також суди не дослідили та належно не оцінили договору купівлі-продажу, тому при винесенні рішень посилались на те, що відповідач придбала будинок у одного продавця - ОСОБА_6, та не дослідили чи надавалася земельна ділянка іншому продавцю ОСОБА_7 та чи надавалася земельна ділянка Чортківському районному споживчому товариству, не дослідили що площа будинку збільшилася до 162,6 кв. м і відповідно збільшилася площа, необхідна для його будівництва і обслуговування. Суди не дали належної оцінки того, що у позивач вказує, що користується земельною ділянкою площею 0,04 га, хоча у наданих суду графічних матеріалах зазначається різна площа земельної ділянки: 0,0303 га, 0,0305 га і такі розбіжності підтверджують недостовірність та надуманість претензій позивача. Відповідач указує, що суди безпідставно скасували рішення про виділення їй земельної ділянки у розмірі 0,10 га, чим позбавили її земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в повній мірі, порушивши права як власника будинку.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що відповідно до рішення № 127 дванадцятої сесії п'ятого скликання Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 12 листопада 2007 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,33 га, в тому числі: для індивідуального будівництва та обслуговування житлового та господарських будинків 0,10 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,23 га.

У червні та вересні 2016 року ОСОБА_2 зверталася до Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області із клопотанням про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення указаної земельної ділянки.

Рішеннями десятої та тринадцятої сесій сьомого скликання від 30 червня 2016 року та 22 вересня 2016 року № 161 і № 225 Заводської селищної ради, позивачу було відмовлено у наданні указаних вище дозволів з посиланням на рішення Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області №127 від 12 листопада 2007 року.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення 12-ї сесії 5-го скликання Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 12 листопада 2007 року №127 «Про передачу гр. с. Угринь та м. Чортків (мікрорайон Синяково) безплатно у приватну власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для індивідуального будівництва та обслуговування житлового та господарських будинків площею 0,10 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 порушує права позивача, яка користувалась спірною земельною ділянкою на протязі тривалого часу. Вказані обставини суд першої інстанції встановив на підставі показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Колегія суддів не погоджується із цим висновком з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 1 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Звернувшись до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради про надання відповідачу у власність земельної ділянки, позивач посилалась на те, що спірна земельна ділянка протягом тривалого часу перебувала у її тривалому користуванні, однак документи про її право на спірну земельну ділянку сесіями сільської ради не приймались.

Суди не встановили, що позивач ОСОБА_2 має будь-яке право на спірну частину земельної ділянки, яку оскарженим рішенням Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 12 листопада 2007 року № 127 передано у власність відповідача.

За таких обставин, за відсутності будь-якого права на спірну частину земельну ділянки суди неправильно задовольнили позов та визнали недійсним та скасували рішення 12-ї сесії 5-го скликання Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 12 листопада 2007 року №127 «Про передачу гр. с. Угринь та м. Чортків (мікрорайон Синяково) безплатно у приватну власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для індивідуального будівництва та обслуговування житлового та господарських будинків площею 0,10 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем ОСОБА_3 було сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 661,44 грн, а тому з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 03 травня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання недійсним та скасування рішення Угринської сільської ради Чортківського району відмовити.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року та ухвала апеляційного суду Тернопільської області від 03 травня 2017 року втрачають законну силу і подальшому виконанню не підлягають.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1267,76 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило