Ухвала

10 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 419/4786/12

провадження № 61-16516ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі за позовом товариства

з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року, позов товариства

з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

(далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СL-301/425/2007 від 17 липня 2007 року у розмірі 11 607, 22 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 100 034, 50 грн, з яких: основний борг -

10 693, 04 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить

92 166, 52 грн; відсотки за користування кредитом - 914, 18 грн,

що у гривневому еквіваленті становить 7 878, 68 грн.

В частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 08 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), заінтересовані особи: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі

за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 29 липня 2015 року по справі № 419/4786/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № CL-301/425/2007 від 17 липня 2007 року у розмірі

11 607, 22 швейцарських франків, що еквівалентно 100 034, 50 грн

з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал».

У вересні 2019 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року і направити справу

на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, зазначаючи, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано представником

30 липня 2019 року, що підтверджується копією конверта Дніпровського апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягають поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 100 034, 50 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу

на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження ухвали Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 08 квітня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду

від 17 липня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі за позовом товариства

з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников