08.07.2019
Справа № 642/4414/19
Провадження № 2/642/1368/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Грінчук О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Державна установа «Одеська Установа виконання покарань №21» про стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова із вказаним позовом, вказуючи, що у жовтні через офіційний сайт Badoo вона познайомилась із ОСОБА_3 В ході спілкування останній запропонував ОСОБА_1 придбати вироби із золота за низькою ціною. ОСОБА_1 погодилась та через ОСОБА_2 отримала через «Нову пошту» (м.Харків,вул. Сумська, 124) золоту обручку, за що вона перерахувала кошти у сумі 3000 грн. на картковий рахунок ОСОБА_2 . У січні 2019 для придбання інших виробів із золота ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_2 . 101 500,00 грн., однак виробів із золота не отримала. Після чого ОСОБА_1 встановила, що ОСОБА_3 відбуває покарання в Одеському слідчому ізоляторі, а ОСОБА_2 є оперуповноваженим вказаного слідчого ізолятора. На претензію ОСОБА_1 . ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 лише 37 971,00 грн. Тому позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення неповернутих коштів у сумі 63 529,00 грн.

Позивач звернулась із вказаним позовом до Ленінського районного суду м.Харкова, вказуючи, що він є підсудним суду з підстав положень ч.8 ст. 28 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, оскільки позивач вважає місцем виконання договору свій адрес реєстрації, за яким очікувала отримати посилку.

На думку суду, вказана норма закону не підлягає застосуванню у цьому конкретному випадку, адже зі змісту вказаної норми вбачається, що місце виконання договору має бути визначено у договорі, що також передбачено ч.1 ст. 532 ЦК України, проте копію договору позивачем не надано.

При цьому, домовленість про переказ коштів та отримання виробів була між сторонами в усній формі, а тому відсутні підстави вважати, що в договорі взагалі визначено місце його виконання, враховуючи також те, що позивач раніше отримувала посилку від ОСОБА_2 за адресом: АДРЕСА_1 , що нею підтверджується в позові.

Крім того, така усна домовленість не є договором у розумінні ч. 8 ст. 28 ЦПК України, в якому визначено місце виконання, та з якого вбачається, що через його особливість його виконання можливе лише тільки в певному місці.

При цьому, згідно норм ЦК України договір купівлі-продажу, в даному випадку рухомого майна (виробів із золота) не містить особливості щодо його виконання в певному місці.

Оскільки самого договору не надано, то ж не можна визначити чи зазначено місце виконання умов договору, не надано також доказів того, що даний договір через певні особливості можна виконувати тільки в певному місці, тому не підлягає до застосування норма про пред`явлення позову за місцем виконання цього договору.

Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження підсудності справи Ленінському районному суду м.Харкова.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є стягнення коштів.

Згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання. Відповідно до статті 3 даного Закону, - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання - це паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. Крім того, Законом визначено, що місцем проживання особи - є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту. При цьому, зазначено, що реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова, ОСОБА_2 зареєстрованим в м. Харкові не значиться.

Всупереч п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не вказано місце проживання чи перебування відповідача по справі.

З матеріалів справи неможливо встановити зареєстроване місце проживання відповідача, при цьому, позивач вказує адресу відповідача місце його роботи Державна установа «Одеський слідчий ізолятор №21» за адресою: м АДРЕСА_2 Одеса, Малиновський р АДРЕСА_3 , Люстдорфська дорога АДРЕСА_4 , що також підтверджується витягом з Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наданої позивачем до матеріалів справи.

Положенням ч.9 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами за встановленими Законом правилами підсудності, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи, що відсутні підстави для визначення підсудності даної справи за Ленінським районним судом м.Харкова, відповідач в м.Харкові зареєстрованим не значиться, при цьому, зареєстроване місце проживання або останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача суду та позивачу невідомо, приходжу до висновку про направлення справи за підсудністю за відомим місцем роботи відповідача - Державна установа «Одеський слідчий ізолятор №21» за адресою: м.Одеса, Малиновський р-н, Люстдорфська дорога, 11, що належить до територіальної юрисдикції Малиновського районного суду м.Одеси, згідно ч.9 ст. 28 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Державна установа «Одеська Установа виконання покарань №21» про стягнення коштів передати за пісудністю до Малиновського районного суду м.Одеси.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення ухвали до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова.

Суддя: