Дата документу 31.01.2019
Справа № 334/4698/18
Провадження № 2-о/334/15/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Манюхіні О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування якої посилається на те, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте фактично проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі своїм батьком ОСОБА_3. Заявник постійно проживав разом з батьком з 2016 року, оскільки він хворів та потребував сторонньої допомоги.

26.11.2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно - житлова квартира за вказаною адресою.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_2.

На теперішній час заявник має намір оформити спадщину, заявник вважає, що прийняв спадщину фактично, з огляду на це просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3, який помер 26.11.2017 року, за адресою: АДРЕСА_1.

Заявник в судовому засіданні просив задовольнити заяву.

Заінтересована особа в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти вимог заперечень не має.

Суд, вислухавши заявника дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку.

Як вбачається зі Свідоцтва про смерть І-ЖС № 408109, ОСОБА_3 помер 26 листопада 2017 року (а.с.9).

Відповідно до паспортних даних та свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черг після смерті ОСОБА_3 (а.с.6-8).

ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте з 2016 року, фактично проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі своїм батьком ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Варто зазначити, що і на даний момент заявник проживає у цій квартирі разом зі своїми дітьми.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини».

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) разом з батьком - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4), за адресою: АДРЕСА_2, на час відкриття спадщини, яке настало 26.11.2017 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 31 січня 2019 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.