Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2019 Справа №607/26378/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря Т.І. Созанської

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

На адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на домоволодіння, житловий будинок загальною площею 372, 4 кв.м., житловою 176,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами в м. Тернополі по вул. Хліборобній, 47.

Заяву мотивовано тією обставиною, що позивач, будучи власником спірного домоволодіння, в 2015 році здійснив реконструкцію будинку до старого будинку було влаштовано добудову, й зв'язок добудови із старим будинком здійснюється через тамбур і коридор. Над старим будинком було влаштовано мансардний поверх.

Оскільки будівництво є самочинним, лише в судовому порядку позивач може захистити право власності на новостворене майно.

Позивач направив на адресу суду клопотання про підтримку позову та про розгляд справи за власної відсутності.

Відповідач на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за власної відсутності. Просить у позові відмовити, проте жодних мотивів відмови в заяві не навів.

Всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини.

Позивачці у справі на праві приватної власності належить на домоволодіння, житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами в м. Тернополі по вул. Хліборобній, 47, котрий був набутий ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20.06.2007 року, посвідченого нотаріально а реєстрі за №1182.

Право власності на домоволодіння зареєстроване за позивачем 20.06.2007 року, що стверджується витягом про реєстрацію права власності (номер витягу 15355704).

Земельна ділянка, на котрій знаходиться спірне майно, також належить позивачці на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 10 га, серії ЯД №223373 від 17 січня 2008 року. Земельну ділянку було набуто позивачкою згідно з правочином нотаріально посвідченим договором дарування від 20.06.2007 року в реєстрі за №1178.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь кі дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

Встановлено, що у 2015 році позивач, будучи власником спірного домоволодіння, здійснив реконструкцію будинку до старого будинку було влаштовано добудову, й зв'язок добудови із старим будинком здійснюється через тамбур і коридор. Над старим будинком було влаштовано мансардний поверх.

Внаслідок проведеної добудови загальна площа будинку збільшилася на 372, 4 кв.м., житлова 176, 1 кв.м.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

За результатами обстеження проведеної позивачем реконструкції належного їй будинковолодіння в 2018 році, КП Місто Тернопільської міської ради складено технічний висновок про відповідність будівництва ДБН, санітарних, протипожежних норм. Згідно змісту висновку самовільно проведені ОСОБА_1 будівельні роботи по прибудові та надбудові мансардних приміщень, не суперечать ДБН , пожежним та санітарним нормам. Будівельні роботи завершені повністю та придатні до подальшої експлуатації.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК країни). На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Пунктом 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6 постановлено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Пунктом 9 Постанови пленуму від 30.03.2012 № 6 роз'яснено, що за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

Здійснене позивачем будівництво хоча і є самочинним, проте відповідає усім вимогам ДБН, пожежним і санітарним нормам.

Вищезгадані обставини свідчать про відсутність порушень прав третіх осіб, оскільки будівництво проведене на належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці.

Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і їх слід задовольнити, оскільки обраний ОСОБА_1 є єдино можливим способом захисту права позивача.

Керуючись ст. 2, 4, 81, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16, 376 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (вул. Хліборобна, 47 м. Тернопіль) право власності на домоволодіння, житловий будинок загальною площею 372, 4 кв.м., житловою 176,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами в м. Тернополі по вул. Хліборобній, 47.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_2