Справа № 153/556/18
Провадження № 22-ц/801/1526/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 рокуСправа № 153/556/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого : Копаничук С.Г.

суддів: Денишенко Т.О., Сало Т.Б.

при секретарі Богацькій О.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - приватно-орендне підприємство «Рідний край»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду від 08.05.2019 року ,ухваленого в приміщенні Ямпільського районного суду суддею Любинецькою - Оніловою А.Г. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватно-орендного підприємства «Рідний край» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-

В с т а н о в и в :

04.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватно-орендного підприємства «Рідний край», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №311 від 15 грудня 2014 року , укладеного від його імені з приватно-орендним підприємством «Рідний край» Тростянецького району Вінницької області та скасування державної реєстрації . Зазначив, що відповідно до державного акту про право приватної власності серії НОМЕР_1 , виданого 25.08.2008 року ,він є власником земельної ділянки площею 3,8556 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області .25.04.2018 року у конторі підприємства «Рідний край» він дізнався від представника відповідача про те, що за вищевказаним договором його земельна ділянка перебуває в оренді строком на 15 років.

Посилаючись на відсутність його волевиявлення на укладення зазначеного договору, оскільки вказаний договір та акт прийому-передачі він не підписував, нікого на такі дії не уповноважував ,а в його відсутність ,як з`ясувалось, договір підписала його дружина ОСОБА_2 , просив позов задовольнити.

Рішенням Ямпільського районного суду від 30.05.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення ,яким в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що суд , здійснивши правильний висновок про відсутність вільного волевиявлення позивача на укладення договору ,що є підставою для визнання договору недійсним, безпідставно відмовив у задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності .

У відзиві на апеляційну скаргу праватно-орендне підприємство «Рідний край» вважає рішення суду законним і обгрунтованим, а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі ,перевіривши рішення суду, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає .

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Судом встановлено ,що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 25.09.2008 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 2,8556га., що розташована на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області ,з цільовим призначенням- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із договору оренди земельної ділянки №311 від 15.12.2014 року вбачається укладення ОСОБА_1 з приватним орендним підприємством «Рідний край» цього договору на строк 15 років. Із копії реєстраційної справи за кадастровим номером :07:002:0141 вбачається , що ОСОБА_1 уклав із ПОП «Рідний край» договір оренди землі №311 від 15.12.2014 на строк 15 років. Акт приймання-передачі земельної ділянки та Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 16.12.2014 містить вчинені позивачем підписи. 12.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до підприємства «Рідний Край» із заявою про нарахування йому в рахунок орендної плати на земельну частку (пай) за 2015 рік 800 кг. пшениці. Відомості про отримання орендної плати за 2015 рік підтверджують отримання ОСОБА_1 800 кг пшениці ; за 2016 рік - отримання ним 400 кг пшениці. 20.09.2017 року ОСОБА_1 отримав у ПОП «Рідний Край» 1100 кг пшениці на суму 3208,33 грн. Із копії лімітно-забірної відомості на отримання 3 частин встановлено, що ОСОБА_1 за 2013, 2014, 2015, 2016 роки отримував паливно-мастильні матеріали та відомості на видачу запчастин на МТЗ-80.

Із показів свідка - дружини позивача ОСОБА_2 суд встановив ,що саме вона у вересні 2014 року на току підписала договір оренди землі замість чоловіка ОСОБА_1 і при їй видали екземпляр спірного договору оренди. Після отримання орендної плати із зерном пшениці та із примірником договорів оренди (своїм та позивача) прибула додому, де розповіла позивачу, що замість нього розписалася у договорі і відомостях. Примірник договору вона сховала на шафі. Також ОСОБА_2 писала заяву про видачу орендної плати за 2015 рік і отримувала орендну плату і за себе, і за позивача.

Свідок ОСОБА_3 ,зять позивача, підтвердив покази ОСОБА_2

Із висновку судово - технічної та почеркознавчої експертизи №153/159/19-21 від 11.03.2019 року вбачається , що підпис від імені ОСОБА_1 у договорі оренди землі №311 від 15.12.2014 року виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою ,а встановити чи виконані досліджувані підписи від імені ОСОБА_1 у двох примірниках оскаржуваного правочину - договорі оренди землі №311 від 15.12.2014, - не представилось можливим, у зв`язку із вкрай малим об`єктом графічного матеріалу в досліджуваних об`єктах різною транскрипцією, простотою будови їх елементів.

Постановляючи рішення у справі, суд виходив із того, що спірний договір оренди земельної ділянки позивач з відповідачем не укладав , від його імені це здійснила інша особа, а тому договір підлягає визнанню недійсним з підстав ст.ст.203,215 ЦК України через відсутність волевиявлення позивача . Проте , врахувавши подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності, оцінивши всі обставини у справі в їх сукупності та пославшись на Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого королівства» і «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» щодо застосування строку позовної давності , суд відмовив у задоволенні позову. При цьому виходив із того, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності на звернення до суду з таким позовом ,оскільки достовірно знав про укладений договір , а й відповідно до ст.261 ЦК України міг довідатися про його укладення ,так як протягом більш як трьох років отримував орендну плату за договором оренди земельної ділянки, що йому належала .

Суд, вірно оцінивши докази в їх сукупності , встановив обставини справи ,правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права і ,встановивши порушення прав позивача та маючи заяву про застосування строку давності , дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові через пропуск останнім строку звернення до суду.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.367 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги про невірне застосування судом строку позовної давності до даних вимог не заслуговують на увагу.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.367 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що строк позовної давності слід рахувати з 25.04.2018 року - дня, коли він дізнався про порушення його права , не заслуговують на увагу, оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а досліджені докази свідчать про інше.

Так ,спірний договір оренди землі датований 15.12.2014 року. Свідок ОСОБА_2 - дружина позивача суду підтвердила, що підписала даний договір на току підприємства замість чоловіка ОСОБА_1 при отриманні орендної плати . З примірником договорів оренди (своїм та позивача) прибула додому, де розповіла позивачу, що замість нього розписалася у договорі і відомостях. Вказані покази узгоджуються із показами свідка ОСОБА_3 - зятя позивача та не суперечать висновку судово- почеркознавчої експертизи .

У суду відсутні підстави для критичної оцінки показів ОСОБА_2 як в цілому, так і в частині дати обізнаності позивача із фактом укладення від його імені договору іншою особою у день його підписання, тобто 15.12.2014 року . Крім того, обставини не підписання ОСОБА_1 акту визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та акту приймання -передачі орендованої ділянки орендарю ,останнім не доведені, а відтак у суду відсутні підстави вважати ,що він їх не підписував.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимога про застосування позовної давності не поширюється на вимогу власника про захист права власності на підставі ст.391 ЦК України, також не безпідставні і не впливають на правильність висновків суду ,оскільки у зазначеній статті йдеться про захист права власності шляхом пред`явлення негаторного позову про усунення перешкод в користуванні майном. Позивач же застосував інший спосіб захисту свого права, заявивши вимоги про визнання угоди недійсною, які не підпадають під виключення щодо непоширення на них строку позовної давності, передбачені ст. 268 ЦК України.

Інші доводи скарги також правильні висновки суду не спростовують .

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, останнє підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,382-384 ЦПК України,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду від 08.05.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з виготовлення повного тексту судового рішення.

Судді : /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя : Копаничук С.Г.