Провадження№2/235/1520/19
Справа №235/4236/19
Р І Ш Е Н Н Я
12 липня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді Величко О.В.
при секретарі - Лебеденко В.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 17.08.2002 року вони уклали шлюб з відповідачем по справі. Від спільного життя мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні стосунки між сторонами припинені з тієї причини, що вони втратили взаєморозуміння, відповідачка проявляє до нього неповагу, в зв`язку з чим постійно траплялися сварки, вони припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна та місце проживання дитини немає. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та ОСОБА_2 .
Згідно наданої заяви, позивач наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення просить не надавати, та розглядати справу в підготовчому судовому засіданні без його участі (а.с.12).
Згідно наданої заяви, відповідач визнає позов, просить не надавати строк для примирення, та просить розглядати справу в підготовчому судовому засіданні без її участі (а.с.13).
Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 17.08.2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 263 (а.с.4).
Від спільного життя мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть.
Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, несумісність характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з цим згодна, примирення не бажає.
Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна та про місце проживання дитини між сторонами немає.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому суд вважає необхідним повернути позивачу ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого ним судового збору.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 141,200,258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбузадовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_1 , мешкає АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає АДРЕСА_1 , зареєстрований 17.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 263.
Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачки ОСОБА_4 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: