Справа №175/686/17
Провадження №175/262/17
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Ратушній Л.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_8,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулися до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом свого батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона є власником житлового будинку та земельної ділянки АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2009 року. Суміжна земельна ділянка по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 . На початку 2015 року після проведення замірів вона дізналась, що металевий паркан та будівлі розташовані не на межі, а безпосередньо на її земельній ділянці. За матеріалами польових та камеральних робіт було встановлено, що землеволодіння та споруди які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , частково знаходяться на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Також, з графічних матеріалів (планів земельної ділянки М 1:200 ) видно, що метралева огорожа, яка розмежовує земельні ділянки позивача та відповідача, розташована на земельній ділянці позивача наступним чином: 1) від кута повороту №1 вглиб на відстані 4,37 м до кам`яної огорожі, 4,51 м до металевої труби огорожі та 3,52 м до кам`яного житлового будинк; 2) від кута повороту №2 вглиб на відстані 8,52 м від правого кута першого кам`яного нежитлового будинку, 5,06 м від правого кута другого кам`яного нежитлового будинку та 10,91 м від металевої труби огорожі; 3) від кута повороту №3 вглиб на відстані 43,55 м від металевої труби огорожі, 20,81 м від лівого кута парника та 5,53 м від крайньої металевої труби огорожі. Крім того, на земельній ділянці позивача розташовано частину тжитлового будинку АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, дві камяні нежитлові будівлі (господарські будівлі, сараї) відповідача, що розташовані впритул до огорожі та парник, що розташований на відстані менше ніж 1 м від огорожі.

Просила зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку по лінії межі від точки Б до точки В, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , зареєстрованого за №0423 від 06.08.2012 року та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення за рахунок ОСОБА_1 частини паркану з металевої сітки на металевих стовпчиках, сараю літ.Д, самочинно збудованого сараю та парнику, а також не чинити перешкод при встановлені твердих меж.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлені позовні вимоги.

Відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. 03.05.2001 року за реєстром №1794, належав житловий будинок та земельна ділянка розміром 2100 м.кв. за АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 відповідно до 1261 ЦК України. У встановлений законом строк спадщину прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Куликова С.М. від 19.05.2009 року серії ВМЕ №188557 за №1-3642, позивачці належить житловий будинок та земельна ділянка розміром 2100 м.кв. за АДРЕСА_1 .

Відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею по 0,2195 га, розташована по АДРЕСА_2 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 , виданий 10.12.1997 року на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району від 30.11.1993 року).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Нормами ст.152 ЗК України, ст.386 ЦК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Крім цього, статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18 травня 2010 року затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Плани земельної ділянки позивача, виконані при виготовлені державного акту про право власності на земельну ділянку позивача, акту встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 17.07.2009 року, одже вказане свідчать про те, що паркан позивача вже встановлений на межі із земельною ділянкою ОСОБА_5

Так, 17.07.2009 року межі земельної ділянки позивача були погоджені актом встановлення існуючих меж земельної ділянки в натурі, який був підписаний, в тому числі, власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, Актом перевірки та приймання виконаних робіт від 06.07.2012 року, встановлено, що технічна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства, зауваження відсутні (а.с.92).

В обгрунтування своїх вимог позивачка ОСОБА_2 посилається на те, що в 2015 року після проведення замірів вона дізналась, що металевий паркан та будівлі розташовані не на межі, а безпосередньо на її земельній ділянці. За матеріалами польових та камеральних робіт було встановлено, що землеволодіння та споруди які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , частково знаходяться на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Також, з графічних матеріалів (планів земельної ділянки М 1:200 ) видно, що металева огорожа, яка розмежовує земельні ділянки позивача та відповідача, розташована на земельній ділянці позивача наступним чином: 1) від кута повороту №1 вглиб на відстані 4,37 м до кам`яної огорожі, 4,51 м до металевої труби огорожі та 3,52 м до кам`яного житлового будинк; 2) від кута повороту №2 вглиб на відстані 8,52 м від правого кута першого кам`яного нежитлового будинку, 5,06 м від правого кута другого кам`яного нежитлового будинку та 10,91 м від металевої труби огорожі; 3) від кута повороту №3 вглиб на відстані 43,55 м від металевої труби огорожі, 20,81 м від лівого кута парника та 5,53 м від крайньої металевої труби огорожі. Крім того, на земельній ділянці позивача розташовано частину тжитлового будинку АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, дві камяні нежитлові будівлі (господарські будівлі, сараї) відповідача, що розташовані впритул до огорожі та парник, що розташований на відстані менше ніж 1 м від огорожі.

Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам.

Як вбачається з висновку експерта Харченка В . В. від 04.12.2018 року №899/09-18 за результатами проведеної в даній справі судової земельно-технічної експертизи, виявлено, що відповідно до Кадастстрової зйомки двох земельних ділянок, в масштабі (1:200) земельна ділянка ОСОБА_2 перебуває у фактичному користуванні власника домоволодіння ОСОБА_1 , а частина житлового будинку літ.А-1 та сарай літ.Д власником яких є ОСОБА_1 знаходяться на земельній ділянці власником якого є ОСОБА_2 (а.с.143-)147.

Та обставина, що при проведенні даної експертизи було виявлено зміщення меж земельних ділянок ОСОБА_1 у бік земельної ділянки ОСОБА_2 , що перебуває у її фактичному користуванні, не свідчить про порушення меж землекористування позивача, оскільки, як вбачається з Акту обстеження земельної ділянки від 31.05.2017 року, межі земельної ділянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) в натурі не перетинаються, що свідчить про неправильно проведені геодезичні виміри земельної ділянки ОСОБА_2

Крім того, суд зазначає, що топографічна зйомка не є правоустановлюючими документами та жодних прав на земельну ділянку не надають.

Захоплення частини земельної ділянки позивача відповідачем, експертом встановлено не було і жодних доказів щодо цього суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що спір про межу між ділянками № 28 та № 26 існує тривалий час між сторонами і неодноразово з 2015 року був предметом розгляду Дніпропетровський окружний адміністративний суд, який своїм рішенням від 29.04.2015 року у задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого сараю відмовив повністю. Дане рішення набрало законної сили.

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області, своїм рішенням від 17.06.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації відмовив повністю. Дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач належними доказами не довів порушення своїх прав як власника земельної ділянки кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а позовні вимоги заявлені некоректно.

Керуючись ст.ст.4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.16, 386 ЦК України, ст.ст.116, 125, 126, 152, 155, 158 ЗК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С.О.Ребров