ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 лютого 2019 року

м.Харків

справа № 640/15525/18

провадження № 22-ц/818/975/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2018 року, постановлене під головуванням судді Чередник В.Є., в залі суду в м. Харкові(повний текст судового рішення складено 19 листопада 2018 року),-

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що відповідач свій обов'язок щодо утримання дітей належним чином не виконує. Позивачка зазначає, що 23.02.2018 року вона звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2, проте не змогла одержати аліменти у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Питання стягнення аліментів вирішено з 26.07.2018 року, проте залишається відкритим за минулий час, а саме за період з 23.02.2018 року по 26.07.2018 року, оскільки за заявою відповідача судовий наказ про стягнення аліментів за вказаний період скасовано. Таким чином вважає доведеним, що дії ОСОБА_2 спрямовані на затягування судового розгляду та на скасування правильних по своїй правовій природі рішень, що є ухиленням від сплати аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2018 року - залишити без змін. Вказує, що він не ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, надає кошти донькам добровільно.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів за минулий час, оскільки факт ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів позивачкою не доведений.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що з 23 листопада 2002 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26 липня 2011 року (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13,14).

23.02.2018 року ОСОБА_1 подала до Московського районного суду м. Харкова заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-5).

20.03.2018 року Московським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.6).

ОСОБА_2 звернувся до Московського районного суду м.Харкова із заявою про скасування судового наказу та ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 25.04.2018 р. у заяві ОСОБА_2 про скасування судового наказу відмовлено, роз'яснено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (а.с.7).

ОСОБА_2 звернувся до Московського районного суду м.Харкова із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16.07.2018 року заяву ОСОБА_2 було задоволено. Судовий наказ Московського районного суду м. Харкова від 20.03.2018 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, - скасовано. У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 відмовлено з підстав того, що заяву про видачу судового наказу було подано з порушенням правил підсудності (а.с.8).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей за минулий час, а саме за період з 23.02.2018 року по 26.07.2018 року, оскільки вона вживала передбачених законом заходів щодо одержання аліментів починаючи з 23.02.2018 року, проте не змогла їх одержати у зв'язку із ухиленням відповідача від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч.2 ст. 191 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов:

- до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались;

- особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Ухилення може виражатися у тому, що зобов'язана особа - відповідач ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.

Таким чином ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов'язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 приймала заходи щодо одержання аліментів від відповідача на утримання дітей. Разом з тим позивачкою не надано доказів ухилення ОСОБА_2 від їх сплати.

Встановлено, що судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей скасовано через недотримання заявником правил підсудності (а.с.8). На підтвердження добровільної участі відповідача у забезпеченні дітей, в тому числі у зазначений у позові період, ОСОБА_2 надано суду квитанцію від 28.02.2018 року (а.с.59), згідно якої ним було переведено кошти у розмірі 1000 грн. Даний факт позивачем спростований не був.

З 28 жовтня 2011 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.49), від шлюбу має також доньку ОСОБА_7 (а.с.50). Крім того на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна матір пенсіонер, яка отримує мінімальну пенсію за віком, а також батько - інвалід 1 групи ВВВ, чорнобилець. Проте відповідач не відмовляється та не ухиляється від обов'язку утримувати дітей.

Таким чином суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про те, що позивачкою не доведений факт ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів, тому відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук