КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 366/2778/18 Головуючий у І інстанції Слободян Н.П.
Провадження №22-ц/824/3829/2019 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Журби С.О.,

за участі секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 05 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», треті особи: генеральний директор Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» Костюк Сергій Миколайович, Державне агентство України з управління зоною відчуження про визнання неправомірними та скасування наказів про затвердження організаційної структури та скорочення штату працівників, внесення змін № 27 до штатного розпису,

УС Т А Н О В И В :

у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази генерального директора Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» «Про затвердження організаційної структури підприємства» від 01 жовтня 2018 року, №467 та «Про скорочення штату працівників та внесення змін №27 до штатного розпису» від 02 жовтня 2018 року №471.

У грудні 2018 року позивачем було подано заяву про забезпечення вищезазначеного позову, шляхом зупинення дії наказів генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» «Про затвердження організаційної структури підприємства» від 01.10.2018 року № 467 та «Про скорочення штату працівників та внесення змін № 27 до штатного розпису» від 02.10.2018 року № 471 до прийняття рішення судом по суті його позову, допустити негайне виконання ухвали про забезпечення позову.

Своє клопотання заявник обґрунтував тим, що невжиття таких заходів забезпечення позову може суттєво утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, а також дозволить захистити права позивача до вирішення спору по суті.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 05 грудня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з`ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову.

Також зазначено, що відмова в забезпеченні позову позбавляє ОСОБА_1 можливості захистити права, як позивача до вирішення спору по суті.

14 лютого 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», в якому останні просять залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 05 грудня 2018 року без змін.

Відзив мотивований тим, що запропонований позивачем засіб забезпечення позову, як факт втручання у внутрішню діяльність підприємства під час виконання господарської діяльності.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що забезпечення позову у спосіб, про який заявлено позивачем, є втручанням у внутрішню діяльність підприємства та фактично буде вирішенням справи по суті.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Вони мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Так, із позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо скасування наказів «Про затвердження організаційної структури підприємства» та «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису», які позивач просив визнати протиправними та скасувати.

У поданій заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить зупинити дію оскаржуваних наказів, що є порушенням прав працівників підприємства та суттєве обмеження господарської діяльності підприємства.

Крім того, накази генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» «Про затвердження організаційної структури підприємства» від 01.10.2018 року № 467 та «Про скорочення штату працівників та внесення змін № 27 до штатного розпису» від 02.10.2018 року № 471 вже реалізовані підприємством.

Крім того, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що зупинення дії даних наказів фактично буде вирішенням справи по суті.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах і доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 травня 2019 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Приходько К.П.

Журба С.О.