Справа №2-275-07
4-с/705/41/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Годік Л.С.

при секретарі Юрченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умань скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що 16 січня 2019 року було проведено опис та арешт майна боржника, про що головним державним виконавцем Рибак Л.В. було винесено відповідну постанову.Вважає, що вказана постанова винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства України і підлягає скасуванню.

Зазначає, що в постанові не зазначено в межах якого виконавчого провадження вона винесена,що суперечить вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 5012/5. Таким чином, не знаючи про те, в межах якого виконавчого провадження винесена оскаржувана постанова він, як боржник, обмежений на повноцінний захист своїх прав та інтересів наданих Конституцією України.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, головним державним виконавцем Рибак Л.В. було описано та накладено арешт на нерухоме майно, яке на думку виконавця належить йому, ОСОБА_1 , як боржнику за виконавчим провадженням, однак не зазначеним виконавцем яким саме.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкту нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення , перехід, припинення підлягають державній реєстрації. Разом з тим, відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В супереч приписів ч. 3,4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не отримав документального підтвердження про право власності на арештоване майно, яке зареєстровано за ним, як за боржником, в визначеному законом порядку, тому вважає що оскаржувана постанова винесена з порушенням.

Просить скасувати постанову про опис та арешт майна боржника винесену 16 січня 2019 року головним державним виконавцем Уманського РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області Рибак Л.В..

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник вимоги скарги підтримали та просили суд їх задоволити.

Державний виконавець Рибак Л.В. в судовому засіданні вказала що підстав для скасування постанови про опис та арешт майна боржника, яка нею була винесена 16.01.2019 року не має. Вказала, що оскаржувана постанова виносилася на місці в ручну, бланк постанови не передбачає зазначення номеру виконавчого провадження. Номер виконавчого провадження видає лише реєстр, від руки номер виконавчого провадження внести не можливо. Постанова виносилася при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-275-2007 виданого 29.02.2007 року Уманським міськрайонним судом про стягнення боргу з ОСОБА_1 , про що зазначено у постанові. В описовій частині постанови вказано майно згідно постанови № 22к/793/3/18 від 06.11.2008 року Апеляційного суду. Зазначила, що постанова за формою та змістом складена вірно. Рішення суду є правовим документом на підставі якого здійснюється виконавче провадження. Вважає, що дії скаржника спрямовані на уникнення виконання рішення.

Заслухавши пояснення скаржника та його представника, беручи до уваги позицію державного виконавця, дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи № 2-275-07, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.03.2007 р. в цивільній справі № 2-275-07 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 492795 грн. 66 коп.

25.06.2007 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-275-07.В подальшому всі дії державним виконавцем проводилися в рамках даного виконавчого провадження.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) являє собою сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Що в даному випадку державним виконавцем і було зроблено.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, оскільки про наявність рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.03.2007 р. та про наявність виконавчого провадження щодо виконання даного рішення суду згідно виконавчого листа № 2-275-07, ОСОБА_1 достовірно відомо.

Дії державного виконавця Рибак Л.В. були вчинені в рамках виконавчого провадження, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, без будь-яких порушень законних прав та свобод учасників виконавчого провадження та спрямовані на виконання рішення суду. Постанова про опис та арешт майна боржника від 16.01.2019 року не може бути скасована з формальних підстав через не відповідність її форми.

Дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги скаржника є не обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.С. Годік