Провадження № 4-с/752/186/19
У Х В А Л А

іменем України

04.09.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Власенко В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух Олега Ярославовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", -

в с т а н о в и в:

у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух О.Я.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що 10 жовтня 2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 52592368 з примусового виконання виконавчого листа № 752/16580/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 04.07.2016 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в розмірі 376077,42 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року 5 926 337,00 грн. 23 квітня 2019 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою здійснено опис та накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 разом з надмірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,0472 га, кадастровий номер :75:268:0003, за вказаною адресою. Заявник вважає протиправною постанову від 23 квітня 2019 р. державного виконавця, оскільки майно було описано без його безпосереднього огляду, повідомлення про проведення виконавчих дій щодо опису майна 21 березня 2019 року о 13 год. 00 хв. згідно трекінгу відправлення ПАТ "Укрпошта" було відправлено заявнику лише 20 березня 2019 року о 17 год. 12 хв. та отримано ОСОБА_1 30 березня 2019 р. о 15 год. 01 хв. Також зазначає, що майно, яке описане та на яке накладений арешт, є предметом іпотеки та виступає як забезпечення зобов"язань заявника за споживчим кредитом, наданим йому 28 липня 2008 року ТОВ "УніКредит банк" в іноземній валюті - доларах США. Загальна площа житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складає 107,9 кв.метрів, що менше, ніж передбачене Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" обмеження площі житлового будинку у 250 кв.м. Описане та арештоване оскаржуваною постановою майно використовується як місце потсійного проживання заявником, позичальником, майновим поручителем - дружиною заявника ОСОБА_2 та їх спільними трьома дітьми з моменту збройної агресії РФ на території АРК Крим. Інше майно у власності відсутнє. На думку заявника, описане нерухоме майно підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", та не може бути примусово стягнутим без згоди іпотекодавця.

За таких підстав, заявник просить скасувати постанову від 23 квітня 2019 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух О.Я. про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 52592368.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі. (т. 2 а.с. 160)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року постановлено витребувати з відділу примусового виконання рішень Головного територіального управлінця юстиції у м. Києві завірену належним чином копію матеріалів виконавчого провадження № 52592368 з примусового виконання виконавчого листа № 752/16580/14-ц, виданого 04 липня 2016 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за договором кредиту в розмірі 376 077,42 доларі США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 р. 5 926 337 грн.

Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив суд задовольнити вимоги скарги.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її необгрунтованість.

Заінтересована особа - АТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не забезпечила явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року,залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання припиненими кредитного договору та договору поруки. Зустрічний позов ПАТ "Укрсоцбанк" задоволено. Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ "Укрсоцбанк" заборгованість за договором кредиту в розмірі 376077,42 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 р. 5 926 337,00 грн.

04 липня 2016 року видано виконавчий лист № 752/16580/14-ц.

10 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52592368.

У ході здійснення виконавчих дій 23 квітня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника: житловий будинок АДРЕСА_1 разом з надмірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,0472 га, кадастровий номер :75:268:0003, за вказаною адресою.

Обґрунтовуючи подану скаргу, заявник зазначив, що державний виконавець описував майно без виходу за його місцезнаходженням та візуального огляду, а також державним виконавцем не повідомлено боржника про проведення 21 березня 2019 року о 13 год. 00 хв. опису та арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язанийздійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

З постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23 квітня 2019 року вбачається, що вона складена у присутності понятих: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були залучені до проведення виконавчих дій, а відтак посилання скаржника про те, що державний виконавець описував майно без виходу за його місцезнаходженням та візуального огляду, є безпідставними та необґрунтованими.

У поданій скарзі не вказано жодного посилання на норму закону, в якій передбачено обов`язок державного виконавця повідомляти боржника про проведення опису та арешту майна, тому доводи заявника про допущені порушення з боку державного виконавця з цього приводу, також є помилковими.

Доводи заявника про те, що держаним виконавцем здійснено опис та арешт майна боржника, яке є єдиним місцем його проживання та підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», також не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Підпунктом 1 пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який набрав чинності 7 червня 2014 року, визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або 2) є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 3) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований, суду не надано належних та допустимих доказів, що даний житловий будинок використовується заявником як місце його постійного проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищенаведеного, підстав вважати скаргу обґрунтованою немає.

Керуючись статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух Олега Ярославовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10 вересня 2019 року.

Суддя: