Справа № 236/2436/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Саржевської І.В.,

при секретарі Олійник С.М.,

за участі: представника скаржника (боржника у виконавчому провадженні)

АТ «Укрзалізниця» Соколової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман Донецької області скаргу представника АТ «Укрзалізниця» Соколової В.П., подану в інтересах боржника у виконавчому провадженні, на дії державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Л.І.,

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Укрзалізниця» Соколова В.П., котра діє в інтересах боржника у виконавчому провадженні на підставі довіреності від 05.11.2018 року (а.с.163), звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області суду зі скаргою на дії державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Л.І. (датою складання скарги зазначено 07.05.2019 року; скарга надійшла до суду 13.05.2019 року, вх. № 6013/19).

Представник боржника у скарзі зазначає, що 10.08.2018 року Краснолиманським міським судом Донецької області було ухвалено рішення у справі № 236/2436/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позовні вимоги були задоволені частково (з урахуванням зміни рішення суду першої інстанції постановою Донецького апеляційного суду від 24.10.2018 року). 01.11.2018 року судом було видано виконавчий лист.

09.11.2018 року державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. У цій постанові було зазначено про стягнення з Публічного АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 15502,20 грн. та про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1550,23 грн.. 21.11.2018 року на підставі платіжної вимоги № 57652708 з Публічного АТ «Укрзалізниця» органом ДВС були примусово списані кошти в межах суми 17253,53 грн..

На думку представника боржника, державним виконавцем були перевищені повноваження при виконанні рішення суду, зокрема, стягнуто на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 15502,30 грн. без урахування того, що з цієї суми мають бути сплачені податки та обов`язкові платежі. Державний виконавець примусово списав з рахунків боржника на користь стягувача також кошти, котрі підлягали утриманню і перерахуванню до бюджету (2790,41 грн. податок з доходів фізичних осіб, 232,53 грн. військовий збір, а всього 3022,94 грн.). В свою чергу, це призвело до винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу від 14.02.2019 року (виконавче провадження № 57652519).

Представник боржника у зв`язку з цим просить суд зобов`язати Печерський районний відділ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути АТ «Укрзалізниця» зайве списані кошти на суму 3022,94 грн., а також скасувати постанову державного виконавця від 14.02.2019 року про накладення штрафу на боржника АТ «Укрзалізниця» у розмірі 5100,00 грн..

Скарга на дії державного виконавця подана представником АТ «Укрзалізниця» Соколовою В.П. за правилами ст.ст. 447-449 ЦПК України (в ред. Закону від 03.10.2017 року № 2147-VII) в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України.

Як вбачається зі змісту скарги, представником АТ «Укрзалізниця» Соколовою В.П. фактично оскаржуються два різновиди дій державного виконавця:

1)примусове списання коштів з рахунків юридичної особи боржника на підставі платіжної вимоги № 57652708 від 21.11.2018 року у межах виконавчого провадження № 57652708 щодо виконання виконавчого листа у справі № 236/2436/18, виданого 01.11.2018 року Краснолиманським міським судом Донецької області, про стягнення з Публічного Ат «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 15502,30 грн.; виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 09.11.2018 року, закінчено постановою державного виконавця від 30.11.2018 року на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (повне фактичне виконання рішення)(а.с.133-135,158,159);

2)винесення державним виконавцем постанови від 14.02.2019 року про накладення на боржника Публічне АТ «Українська залізниця» штрафу у розмірі 5100,00 грн. у межах виконавчого провадження № 57652519 щодо виконання виконавчого листа у справі № 236/2436/18, виданого 01.11.2018 року Краснолиманським міським судом Донецької області, про зобов`язання Публічного АТ «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі утримати податки та інші обов`язкові платежі; виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 09.11.2018 року, інформація про завершення виконавчого провадження у справі відсутня .

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому положення ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст. 447 чинного ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи).

Водночас відповідно до ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси.

Відтак, існує своєрідна конкуренція юрисдикцій адміністративного судочинства та цивільного судочинства у питаннях оскарження сторонами виконавчого провадження постанов державного виконавця щодо стягнення з боржника штрафу, виконавчого збору тощо.

Зазначена проблемне питання було вирішено Верховним Судом у постанові від 06.06.2018 року по справі № 127/9870/16-ц. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна позиція відображена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 821/872/17 (спір у справі з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону № 1404-VІІІ, є справою адміністративної юрисдикції незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вона видана), і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі № 826/5195/17.

Наведені приклади з усталеної судової практики дозволяють дійти висновку про те, що подана представником боржника скарга (в частині оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу) має розглядатись саме за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частин 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За змістом п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішень у цивільних справах» у разі подання скарги, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

Отже, скарга представника АТ «Укрзалізниця» Соколової В.П. на дії державного виконавця не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі провадження в справі,зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст. 255, ст. ст.447,448 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі за скаргою представника АТ «Укрзалізниця» Соколової В.П. на дії державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Л.І. (в частині винесення державним виконавцем постанови від 14.02.2019 року про накладення на боржника Публічне АТ «Українська залізниця» штрафу у розмірі 5100,00 грн. у межах виконавчого провадження № 57652519) - закрити.

Роз`яснити скаржнику право оскаржити дії державного виконавця в частині винесення постанови про накладення на боржника штрафу до суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя -