ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №591/7188/17

Номер провадження 22-ц/816/1119/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: «Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго», Товариство з обмеженою відповідальністю «Салус Україна», фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2018 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м.Суми, повний текст якого складено 20 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позов, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь 1230 грн. матеріальної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 03 серпня 2016 року він придбав термостат Salus ERT30RT у ФОП ОСОБА_2, який 22 жовтня 2017 року перестав працювати. 23 жовтня 2017 року позивач направив термостат на ремонт до ТОВ «Салус Україна». Після діагностики було виявлено ряд несправних радіодеталей блоку живлення приладу, котрі мали характерний колір та запах горілого, що не є гарантійним випадком. У звязку з чим термостат Salus ERT30RT повернуто позивачу ОСОБА_1 28 листопада 2017 року позивач направив листи до ПАТ «Сумиобленерго», ТОВ «Салус Україна» та ФОП ОСОБА_2 з проханням відшкодувати завдані збитки, однак заявлені ним вимоги не були задоволені.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в звязку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідно до «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ № 28 від 31 липня 1996 року постачальник електричної енергії - субєкт господарювання, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії, а отже ТОВ «Укржилмоноліт» не є постачальником електричної енергії».

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Сумиобленерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Сумиобленерго» - адвоката ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 придбав термостат Salus ERT30RT у ФОП ОСОБА_2 (а.с. 4).

Позивач ОСОБА_1 термостат підключив до модуля Salus KL06, який працював з осені 2016 року. 22 жовтня 2017 року модуль Salus KL06 перестав працювати.

23 жовтня 2017 року позивач направив термостат на ремонт до ТОВ «Салус Україна». Спеціалістом з технічного обслуговування ТОВ «Салус Україна» ОСОБА_4 було проведено діагностику термостату Salus ERT30RT.

Відповідно до протоколу рекламації № 17 та пояснення по акту рекламації № 17 вбачається, що несправні радіодеталі блоку живлення приладу мали характерний колір та запах горілого, причиною несправності може бути підвищення напруги в мережі 220В або її місцеве пошкодження, що не є гарантійним випадком (а.с. 4 на звороті, а.с. 75).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки несправності термостата Salus ERT30RT виникли не з вини ТОВ «Салус Україна» та ФОП ОСОБА_2, виявлені пошкодження не є гарантійним випадком відповідно до п. 5 Умов гарантійного обслуговування, тому безпідставною є вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1230,00 грн. Відмовляючи в задоволенні вимог до ПАТ «Сумиобленерго» суд виходив з того, що на момент виходу термостату з ладу постачальником електричної енергії до оселі ОСОБА_1 був ТОВ «Укржилмоноліт», а не ПАТ «Сумиобленерго». Крім того, позивачем не було надано належних доказів за яких обставин термостат Salus ERT30RT вийшов з ладу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» право на повернення сплаченої за товар грошової суми виникає у споживача у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи.

Позивачем не враховано вимог ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у позивача виникає право на повернення сплаченої за товар грошової суми лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи.

З огляду на вище викладене, вірним є висновок суду першої інстанції, що оскільки несправності термостата Salus ERT30RT виникли не з вини ТОВ «Салус Україна» та ФОП ОСОБА_2, а внаслідок зміни сили струму в електромережі 220 В, виявлені пошкодження не є гарантійним випадком відповідно до пункту 5 «Умов гарантійного обслуговування», тому відповідно безпідставною є вимога позивача про стягнення будь-якої компенсації матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 1230 грн.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Враховуючи наведені норми закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено належними доказами за яких обставин термостат Salus ERT30RT вийшов з ладу.

Стосовно позовних вимог до ПАТ «Сумиобленерго», то необхідно зазначати наступне.

Місцевим судом вірно встановлено, що 31 жовтня 2017 року ПАТ «Сумиобленерго» уклало з позивачем договір про користування електричної енергією № 162251660 (а.с. 63-66). Відповідно до п. 1 договору ПАТ «Сумиобленерго» взяло на себе зобовязання надійно постачати електричну енергію на обєкт споживача, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Термостат перестав працювати 22 жовтня 2017 року, тобто до моменту укладення договору про користування електричної енергією між ОСОБА_1 та ПАТ «Сумиобленерго».

До виходу термостату з ладу в будинок по вул. Фабрична, 11 в м. Суми електрична енергія постачалася на підставі договору про постачання електроенергії № 1612237 від 30 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ «Сумиобленерго» та ТОВ «Укржилмоноліт». При цьому, згідно акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком 6 до договору про постачання електричної енергії № 1612237 від 30 грудня 2014 року право власності на електричну енергію переходило в точці підключення кабельної лінії 0,4 кВ споживача до трансформаторної підстанції № 284 постачальника (а.с. 67-68).

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Укржилмоноліт» не є постачальником електричної енергії», не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи на момент виходу термостату Salus ERT30RT з ладу постачальником електричної енергії до оселі ОСОБА_1 був ТОВ «Укржилмоноліт», а не ПАТ «Сумиобленерго».

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_5