ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1414/19 Справа № 175/4696/16 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним рішення та визнання недійсним державного акту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним рішення та визнання недійсним державного акту.

Позовна заява мотивована тим, що після отримання з держземагенства відповіді, з'ясувалося, що земельна ділянка, належна позивачці на праві користування по вул. Желізнодорожній, 6 передана у власність іншій особі - ОСОБА_2 на підставі рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12.04.2012 року № 203-11 VI та право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року, земельна ділянка розташована: вул. Желізнодорожна, 6, смт. Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер - :02:010:0878.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд усунути їй перешкоди в користуванні її земельною ділянкою площею 1200 кв. м., що знаходиться по вулиці Желізнодорожній у селищі Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області та була виділена їй для будівництва житлового будинку на підставі рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 06.08.2003 року. Визнати незаконним рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12.04 2012 року № 203-11/VI про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки по вул. Желізнодорожна, 6, смт. Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область. Визнати недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га по вул. Желізнодорожна, 6, смт. Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер - :02:010:0878, серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року. Скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. Скасувати запис в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування запису про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. Припинити право власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року. Здійснити державну реєстрацію припинення права власності на земельну ділянку.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно відповіді з Держземагенства встановлено, що земельна ділянка, належна позивачу на праві користування по вул. Желізнодорожній передана у власність іншій особі - ОСОБА_2 на підставі рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12.04.2012 року № 203-11 VI та право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року, земельна ділянка розташована: вул. Желізнодорожна, 6, смт.Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер :02:010:0878.

Згідно рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 06.08.2003 року ОСОБА_1 виділено земельну ділянку в селищі Кіровське по вулиці Желізнодорожній у розмірі 1200 кв.м. для будівництва житлового будинку.

Пунктом 3 даного рішення встановлено, що у випадку користування забудовником земельної ділянки не за призначенням або не використання його протягом 3-х років, вноситься пропозиція Кіровській селищній раді про перегляд дійсного рішення.

На підставі даного рішення, 06.08.2003 року між виконкомом Кіровської селищної ради та з позивачем було укладено Договір про надання в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності.

Згідно умов даного Договору, позивач зобов'язалася на даній земельній ділянці побудувати житловий одно/двох поверховий кам'яний будинок житловою площею 57,7 м2 з кількістю кімнат - 5 на відстані 6 метрів від червоної лінії забудови; літню кухню 15,8 м2; сарай 9,1 м2; гараж 18,0 м2; убиральню із цегли; обгородити садибу зі сторони вулиці парканом висотою 1,2 м.; пофарбувати забір, ворота і хвіртку зі сторони вулиці фарбою зеленого кольору; виконати до 06.08.2006 року по вулиці в межах своє ділянки, посадку дерев у віці від 1 до 2 років, всього в кількості 4 шт., в тому числі декоративні дерева садити на відстані від червоної лінії забудови 2 метрів один від одного 4 метрів; в палісаднику між будинком та вилицею посадити квіти на площі 14 м2; влаштувати тротуар в межах своєї ділянки шириною 1,25 метрів і вимостити булижником в'їзд в двір шириною 2,5 метрів (п. 2 Договору).

Згідно п. 4 Договору, позивач повинна була приступити до зведення споруд не пізніше одного року з дня підписання дійсного договору і вести будівельні роботи з таким розрахунком, що вся будівля була закінчена протягом трьох років - до 06.08.2006 року.

Згідно пояснень позивача на виконання даного пункту Договору, нею в 2004 році було побудовано фундамент та цоколь під житловий будинок на земельній ділянці за адресою вул. Желізнодорожна в селищі Кіровське, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується технічним висновком TOB «Інжиніринг-правопроект» від 21.11.2007 року.

Однак, у зв'язку із відсутністю в даної земельної ділянки адреси (номеру), була позбавлена можливості виготовити проектно-технічну документацію на будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд, тому будівництво було призупинено.

Згідно рішення Обухівської (Кіровська) селищної ради від 12.04.2012 року за №203-11/VІ земельна ділянка, що розташована за адресою: смт. Обухівка (Кіровське), вул. Желізнодорожна, 6, була передана у власність ОСОБА_2, право власності якої підтверджується Державним актом на власності на земельну ділянку, серія ЯК № 342987 від 11.05.2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з того, що підтвердження порушеного права позивача відсутнє у зв'язку з відсутністю доказів підтверджень того, що позивачу була передана у користування саме та земельна ділянка яка знаходиться у приватній власності відповідача. Тобто відсутнє викопіювання земельної ділянки, а також відсутній план земельної ділянки та проект забудови будинку, які є невід'ємною часткою договору.

Крім того, у позивача відсутній документ який підтверджував право користування чи право власності на спірну земельну ділянку, а договір «Про надання в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності» від 06.08.2003 року укладений з порушенням норм діючого на той момент законодавства та не може вважатися документом який би підтверджував право користування земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона протягом 2006-2011 років зверталась до Кіровської селищної ради щодо приведення стану її земельної ділянки у відповідність до закону, надання дозволу на приватизацію, присвоєння адреси тощо, але жодного разу не отримувала відповідей, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачкою не надано суду доказів щодо оскарження вказаної бездіяльності Кіровської селищної ради у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неювимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

ОСОБА_3

ОСОБА_4