Справа № 175/2764/18
Провадження № 2/175/879/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Лукієнко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення безпідставно набутих коштів, в якій просив стягнути зі ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 150 000 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1500 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та адвокат відповідача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Вислухавши сторони, свідка ОСОБА_5 , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позовну заяву, відповіддю на позовну заяву та наданими сторонами додатковими доказами, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 19 березня 2018 року о 08-56 год. через АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 було проведено грошовий платіж на суму 150000 грн., що підтверджується Заявою про переказ готівки rc_gl7mao5e5eqsfyjuhseio АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.9). Через три місяці, позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 150000 грн. на його особисті банківські реквізити в п`ятиденний термін з моменту отримання даної вимоги (а.с.7), яка відповідачем була проігнорована.

Стаття 1212 ЦК України, регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв?язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

Загальна умова ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно або гроші потерпілому. Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2018 року по справі № 910/9072/17.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У судовому засіданні безперечно встановлено, що також й було підтверджено стороною відповідача у справі і не було спростовано позивачем, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 існували договірні відносини щодо надання послуг з приводу благоустрою належної позивачу земельної ділянки, з визначеною вартістю послуги у розмірі 150000 грн. Окрім цього, паралельно між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 існували договірні відносини, відповідно до яких ОСОБА_5 повинен був повернути ОСОБА_2 борг у розмірі 150000 грн. Так, в березні 2018 року ОСОБА_5 в телефонному режимі повідомив відповідача про можливість повернення боргу та попросив у ОСОБА_2 номер карткового рахунку для переведення грошових коштів через банківську установу, на що відповідач погодився та повідомив необхідні реквізити. 19 березня 2018 року на картковий рахунок відповідача надійшли грошові кошти у розмірі 150000 грн., що підтверджується матеріалами справи. Факт існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 договірних відносин та існування між останнім та ОСОБА_2 боргових зобов`язань підтвердив і сам ОСОБА_5 , який був допитаний судом як свідок і повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та також підтверджується копією переказу ОСОБА_1 70000 грн. на рахунок дружини ОСОБА_5 ОСОБА_6 (а.с.31,32).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сама по собі відсутність письмової форми договору між сторонами не свідчить про безпідставність отримання відповідачем грошових коштів.

Постановою Правління Національного Банку України від 25 вересня 2018 року №103 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» визначений порядок здійснення касових операцій банків (філій, відділень) із клієнтами, зокрема п.п.1 п.102 Розділу VI даної постанови передбачає, що до касових документів, які оформляються банками (філіями, відділеннями) згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать зокрема заява на переказ готівки, а п.103 Інструкції встановлено, що касові документи, які визначаються відповідною платіжною системою та застосовуються банками (філіями, відділеннями) під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу готівкою, мають містити обов`язкові реквізити, установлені п. 104 розділу VI зазначеної Інструкції.

Форми касових документів, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, установлюються банком/небанківською фінансовою установою з урахуванням обов`язкових реквізитів, установлених п. 122 розділу VI цієї Інструкції, та технічних можливостей платіжного пристрою. Грошові чеки виготовляються лише друкарським способом.

Пунктом 104 вищевказаної Інструкції встановлено, що касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію; дату здійснення операції; зазначення платника та отримувача; суму касової операції; масу банківського металу (за операціями з банківськими металами); призначення платежу; власноручні підписи або ЕП платника/отримувача; власноручний підпис або кваліфікований ЕП працівника банку (філії, відділення), уповноваженого здійснювати касову операцію; номер рахунку отримувача (у разі зарахування суми переказу на рахунок); найменування і код банку отримувача (у разі зарахування суми переказу на рахунок). Касові документи можуть додатково містити електронну печатку.

Згідно п.107 вищевказаної Інструкції, клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів чи системи автоматизації банку. Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм власноручним підписом або ЕП.

Крім того, відповідно до п.2.5.1 Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк», встановлено обов`язок клієнта при здійсненні касових операцій у відділеннях банку клієнт рахувати гроші не відходячи від каси, перевіряти реквізити, вказані на касових документах, не відходячи від каси, поводитися коректно - не лаятися, не кричати, не розмовляти по телефону при обслуговуванні в касі і тому подібне. Тобто, законодавством України та внутрішніми документами КБ «ПриватБанк» чітко встановлений порядок здійснення касових операцій банків (філій, відділень) з клієнтами.

Факт свідомого надання позивачем касиру АТ КБ «ПриватБанку» відомостей стосовно отримувача грошового переказу, номеру рахунку, свідчить про дотримання процедури проведення переказу грошових коштів згідно чинного законодавства України та спростовує пояснення позивача щодо його помилкового переказу ,без підтвердження кому ж та за що позивач бажав перерахувати значну суму коштів і в чому саме виникла помилка.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Статтею 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частини 1, 2 ст. 16 цього Кодексу передбачають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, способом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На даний час обставини, на які посилався позивач в своїй позовній заяві та які були підставою для подання позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки договірний характер правовідносин, що виникли між сторонами, виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути гроші позивачу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 15, 16, 626, 212 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.