ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м.Суми

Справа №576/1556/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/145/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собина О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року, ухваленого у складі судді Мазура С.А., у приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 29 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів солідарно на його користь заборгованості за договором позики від 13 травня 2013 року в розмірі 3250 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу, встановленому Національним Банком України на день ухвалення рішення, втрат від інфляції за весь час прострочення та 3 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення станом на день ухвалення рішення суду. Свої вимоги мотивує тим, що 13 травня 2013 року відповідачі взяли у нього в борг 3250 доларів США з кінцевим терміном повернення боргу - 13 жовтня 2013 року, що підтверджується розпискою. До цього часу відповідачі гроші не повернули.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів на його користь солідарно заборгованості за іншим договором позики від 13 травня 2013 року в розмірі 3250 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу, встановленому Національним Банком України на день ухвалення рішення, втрат від інфляції за весь час прострочення та 3 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення станом на день ухвалення рішення суду. Свої вимоги мотивує тим, що 13 травня 2013 року відповідачі взяли у нього в борг гроші в розмірі 3250 доларів США з кінцевим терміном повернення боргу - 13 жовтня 2013 року, що підтверджується розпискою. До цього часу відповідачі гроші не повернули.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2016 року об'єднано в одне провадження цивільні справи № 576/2222/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та № 576/1556/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики і об'єднаній цивільній справі присвоєно № 576/1556/16-ц.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за борговою розпискою від 13 травня 2013 у розмірі 91 118 грн 95 коп., що еквівалентно 3250 доларів США, за курсом 2803 грн. 66 коп. за 100 доларів США та 13 720 грн 27 коп. 3% річних за користування грошовими коштами.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за борговою розпискою від 13 травня 2013 у розмірі 91 118 грн. 95 коп., що еквівалентно 3250 доларів США, за курсом 2803 грн. 66 коп. за 100 доларів США та 287 992 грн 23 коп. нарахованих відсотків за користування грошовими коштами.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат суму коштів у розмірі 816 грн 08 коп. судового збору по 272 грн з кожного та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 10 153,00 грн по 3 384 грн 33 коп. з кожного.

Вказане рішення суду відповідач ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з неї в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 91 118,95 грн боргу за борговою розпискою від 13 травня 2013 року і 13 720,27 грн у виді 3% за користування грошовими коштами та 91 118,95 грн боргу за борговою розпискою від 13 травня 2013 року і 287 992,23 грн нарахованих відсотків за користування грошовими коштами, а також відшкодування судових витрат та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог до неї. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені судові витрати по даній справі - витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250, 22 грн; витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в місцевому суді в сумі 1950 грн, а також витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції за відсутності належно оформленої заяви по суті справи про збільшення позовних вимог, вийшов за межі заявлених позовних вимог та присудив стягнути з неї солідарно на користь позивача грошові кошти в сумі 483 950,40 грн.

Зазначає, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права при встановленні обставини в доларах якої саме держави бралася валюта в борг та визначенні розміру боргу за офіційним курсом національної валюти України на день ухвалення судового рішення, оскільки зі змісту розписок не вбачається, що в борг надавалися саме долари США. Вказана обставина впливає на розмір боргу. Вказує, що пояснення позивача та відповідача ОСОБА_4 взагалі не є доказом, так як заперечення та оспорювання однією із сторін окремих частин письмового правочину може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків, тим більш, що дані особи не допитувались в якості свідків.

На думку ОСОБА_2, суд при розгляді справи допустив порушення принципу змагальності сторін та проявив упередженість по відношенню до неї, необґрунтовано відхиливши її клопотання про призначення комісійної судової почеркознавчої експертизи. В матеріалах справи є декілька висновків експертизи, що суперечать один одному, і це не дає змоги усунути виявлені суперечності при вирішенні питання, що стосується предмету спору.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно розписки від 13 травня 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 взяли в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3250 доларів на строк 6 місяців до 13 жовтня 2013 року (а. с. 4, т. 1).

Згідно розписки від 13 травня 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 взяли в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3250 доларів на строк 6 місяців до 13 жовтня 2013 року під 3% на місяць, у випадку порушення строку договору відсотки автоматично зростають на + 2% на місяць (а. с. 38, т. 1).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У відповідності до частин першої і третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_2 не визнається факт того, що вона підписували боргові розписки 13 травня 2013 року, у зв'язку з чим судом першої інстанції була призначена судова почеркознавча експертиза, за висновком якої № 19/119/6-6/105-е від 23 січня 2018 року, досліджувані два підписи від імені ОСОБА_2, в двох розписках виконані ймовірно не ОСОБА_2 Проте, в досліджувальній частині висновку експерт ОСОБА_7 зазначила, що встановлені ознаки достатні лише для ймовірного висновку про те, що досліджувані два підписи виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. Відповісти на питання в категоричній формі не є можливим у зв'язку з малим об'ємом досліджуваного матеріалу, простотою його виконання та малою кількістю виявлених окремих ознак (а. с. 160-231, т. 1).

Допитана в суді першої інстанції судовий експерт ОСОБА_7 пояснила, що їй для надання категоричного висновку про виконання підписів в боргових розписках від імені ОСОБА_2 не вистачило графічного матеріалу та підпис є простим за своєю будовою, а тому вона надала ймовірно негативний висновок.

Висновком повторної судово-почеркознавчої експертизи № 7421/15863 від 08 серпня 2018 року, проведення якої було доручено комісії експертів у складі провідного судового експерта 2 класу лабораторії почеркознавчих, лінгвістичних, психологічних та мистецтвознавчих досліджень Смоліної О.М. та старшого наукового співробітника, судового експерта 1 кваліфікаційного класу цієї є ж лабораторії Гайдамакіної Д.І., встановлено, що підписи у боргових розписках від 13 травня 2013 року під рукописним текстом навпроти прізвища ОСОБА_2 виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів ОСОБА_2 (а. с. 68-90, т. 2).

Колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права при вирішенні клопотання ОСОБА_2 про призначення комісійної судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 111 ЦПК України комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму знань. Як вже зазначалося проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи № 7421/15863 від 08 серпня 2018 року було доручено комісії експертів. А тому підстави для призначення повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи у суду першої інстанції були відсутні. Щодо додаткового питання, яке відповідач та її представник заявляли у клопотанні про призначення експертизи: «чи відповідають дати, вказані у розписках від 13 травня 2013 року часу їх фактичного складання», то ними не було зазначено на підтвердження яких саме обставин, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень на позов, необхідно надати висновок експертизи з відповіддю на дане питання.

Крім того, в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_4 визнав позов, а саме визнав ту обставину, що в борг брали грошові кошти всі троє відповідачів і пояснив, що і ОСОБА_2 розписувалась в даних розписках від 13 травня 2013 року. Крім того відповідач ОСОБА_4, визнав ту обставину, що грошові кошти надавалися саме в доларах США.

Суд першої інстанції, при вирішенні справи, відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України правильно врахував визнання відповідачем ОСОБА_4 зазначених обставин, на які посилався позивач в обґрунтування позову.

Відтак, у зв'язку з тим, що відповідачі взяті на себе зобов'язання за договорами позики не виконали, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми боргу за договорами позики від 13 травня 2013 року та трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції за відсутності належно оформленої заяви по суті позовних вимог, ухвалив рішення про задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами відповідно до умов другого договору позики від 13 травня 2013 року.

Дійсно як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду ОСОБА_1 ставить питання про стягнення з відповідачів солідарно суми боргу за розписками від 13 травня 2013 року, інфляційних збитків та трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України по день ухвалення судом рішення. Про те, що позивач обрав саме такий спосіб захисту своїх порушених прав, свідчить зміст його позовних заяв на а. с. 2-3; 37 т. 1.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Належним чином оформлені заяви позивача про зміну та збільшення позовних вимог, а саме про стягнення процентів за користування грошовими коштами відповідно до умов другого договору позики від 13 травня 2013 року (3 проценти на місяць та + 2 проценти у разі порушення строку договору) в матеріалах справи відсутні.

Розрахунки заборгованості по процентам, передбачених умовами договору позики від 13 травня 2013 року, надані представником позивача суду, не є заявами про зміну або збільшення позовних вимог. Такі розрахунки повинні надаватися позивачем на підтвердження вже заявлених позовних вимог. Однак в установленому Цивільним процесуальним кодексом України порядку сторона позивача позовні вимоги щодо підстав та розміру процентів за другим договором позики від 13 травня 2013 року не змінювала та не здійснила доплату судового збору, як це визначено цивільно-процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, суд першої інстанції, стягнувши проценти за другим договором позики від 13 травня 2013 року згідно визначених ним умов, а саме: розмір процентів - 3% на місяць, а у разі порушення строків договору розмір процентів автоматично зростає на 2 %, на загальну суму 287 992 грн 23 коп., що еквівалентно 10 272,01 дол. США, вийшов за межі позовних вимог.

Відтак, відповідно до заявлених позивачем вимог згідно положень ст. 625 ЦК України за вказаним договором позики підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми по день ухвалення судом рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідачів процентів за користування грошовими коштами в сумі 287 992 гривень 23 коп. за другою розпискою від 13.05.2013 року, з ухваленням нового рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 13 720 грн 27 коп.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з врахуванням ціни позову з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню недоплачений нею судовий збір в сумі 2345 грн. 17 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами за другим договором позики від 13 травня 2013 року в сумі 287 992 гривень 23 коп. та стягнути за цим договором позики солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 13 720 гривень 27 копійок - три проценти річних від простроченої суми.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2345 гривень 17 копійок судових витрат по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.Ю. Кононенко

О.І. Собина