ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Херсон

Номер справи: 661/3347/17-ц

Номер провадження: 22-ц/819/46/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Зінкевича Дмитра Сергійовича, який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійські вісті+», на рішення Новокаховського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2018 року, у складі судді Матвєєвої Н.В., в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійські вісті+» про захист права на недоторканість ділової репутації, честі, гідності громадського діяча та відшкодування завданої моральної шкоди за наклеп

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15.25 годині ТОВ «Таврійські новини +» в мережі інтернет на ресурсі «інтернет-видання «Таврийские вести» опублікували за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ілюстрований репортаж з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3». В репортажі мова йшла про збори, одним з організаторів яких є вона. До репортажу додано фотографію з її зображенням крупним планом. Окрім, фотопортрету позивача, текстовий матеріал репортажу проілюстрований двома фото: фото документа, на якому прочитується напис «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6». На фото-матеріал, який має ознаки документа, що посвідчує людину, оскільки має місце для фото 3,5Х4,5 см та графи для заповнення персональних даних. Фото постера «ІНФОРМАЦІЯ_7» та постера «ІНФОРМАЦІЯ_8» і англійською «ІНФОРМАЦІЯ_9» розташоване в тому самому приміщенні агроколеджу, де проводилися збори.

Позивач вказувала, що свідомо поширена інформація у всесвітній мережі Інтернет не відповідає дійсності у частині її причетності до викладених відповідачами ОСОБА_4 та ТОВ «Таврійські Вісті +» подій, є образою та наклепом, що порушує її немайнові права на захист честі, гідності, ділової репутації, негативно впливає на формулювання суспільної думки щодо неї, як громадського діяча, а відповідальність за поширення обтяжується через значно ширше охоплення аудиторії читача, аніж національні чи місцеві друковані ЗМІ, бо є доступною більш чисельній кількості осіб, необмежена для копіювання і цитування іншими ресурсами мережі Інтернет.

Позивач вказує, що насправді 09.12.2016 року громадський діяч ОСОБА_7, будучи запрошеним на збори 10.12.2016 року в приміщенні агротехнічного коледжу підприємцями ОСОБА_8 та ОСОБА_9, зв'язався з нею по телефону і попросив під'їхати на збори, щоб з'ясувати істинну мету зборів.

Посланням справжніх організаторів було донесення до присутніх переваг і вигод від отримання ними економічної та територіальної незалежності з подальшим формуванням відокремлення зони та її адміністративної автономії. Скориставшись запрошенням, вона взяла слово і нагадала, що громада м. Нова Каховка вже створена і зареєстрована в 2002 році та продемонструвала присутнім Статут Громади, фотокопію якого вручила ОСОБА_8. Також вона звернула увагу на законодавчі акти, якими слід керуватися при впровадженні реформ, державотворення тощо: Основний Закон України, ЗУ «Про місцеве самоврядування», ЗУ «Про громадські об'єднання», Статут територіальної громади м. Нова Каховка. Вона зачитувала тези, а учасники зборів їх коментували.

Від початку зборів був зареєстрований та записував звук на диктофон і вів фотозйомку журналіст - відповідач ОСОБА_4

Відповідач умисно не вказав у репортажі, що вона як «організатор», в організації документів на підпис уряду та у самому процесі збирання підписів і відправлення за адресою участі не брала, а покинула зазначений захід. Також автор репортажу приховав той факт, що просвітницька робота проведена нею, була запорукою того, що підписані петиції так і не були направлені Президенту України.

Позивач вказує, що репортаж містить виключно наклеп та антидержавні натяки, але водночас не містить жодного посилання на її намагання спонукати присутніх до порядку та дотримання законності. Наміром умисних дій відповідачів, на думку позивача, є досягнення відповідного враження аудиторії та спричинення тиску на неї особисто, що призводить до ряду подальших моральних, психологічних страждань і перешкод у особистому житті та реалізації її прав і обов'язків. Усвідомлення того, що її та її всебічні надбання використали для прикривання своїх особистих інтересів, а її саму виставили співучасником дій, до яких вона не має стосунку, створюючи зону психологічного ризику в соціальному вимірі, наслідки таких публікацій призводять до ускладнення подальшої діяльності її як громадського діяча через підривну та наклепницьку діяльність відповідачів серед населення, занижують показники ефективності її роботи.

Позивач просила суд:

- визнати назву репортажу «ІНФОРМАЦІЯ_3» поширену інтернет-виданням «Таврийские вести» ІНФОРМАЦІЯ_10 ІНФОРМАЦІЯ_11 недостовірною та такою, що не відповідає дійсності в частині позитивної причетності позивача до вказаної події, чим порушує особисті немайнові права позивача : громадянська репутація та честь;

- визнати фотоілюстрацію із зображенням позивача крупним планом в контексті Репортажу та його назви «ІНФОРМАЦІЯ_3» такою, що демонструє пріоритетну причетність позивача до екстериторіальності в м. Нова Каховка, що є недостовірним фактом та спричинює позивачеві немайнові збитки через порушення її прав на захист репутації, честі та гідності;

- визнати Репортаж єдиним концептуальним твором у жанрі репортажу, що складається з чотирьох інформаційних компонентів: фотопортрету позивача, фотопостерів, тексту та титульної назви - таким, що повністю не відповідає дійсності щодо позитивної причетності позивача до підтримки ідеї екстериторіальності в місті Нова Каховка та суперечить життєвим кредо і громадянській позиції позивача, що призвело до нанесення відчутної шкоди особистим немайновим благам позивача та перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте право на захист репутації;

- визнати наступну інформацію (проілюстрований текст) в Репортажі також, що безпідставно інкримінує позивачеві злочини антидержавного спрямування, приписує причетність до процесу екстериторіальності в місті Нова Каховка та такою, що порушила право на недоторканість ділової репутації, честі та гідності і перешкоджає у реалізації основних громадянських і конституційних прав і свобод та спричиняє збитки немайнового характеру :

«ІНФОРМАЦІЯ_12, в Новой Каховке десяток местных жителей объявили о своей экстерриториальности. Три новокаховских предпринимателя ОСОБА_11, ОСОБА_12 и ОСОБА_3 - собрали в агротехническом колледже чуть болем 20 человек, чтобы рассказать им о преимуществах жизни без паспорта, без идентификационного кода, но с документом под название «Волеизъявление об утверждении правосубъектности человека»;

«По словам организаторов собрания, этот документ не только избавляет от необходимости платить некоторые виды налогов и служить в армии, но и в дальнейшем, путем местного референдума, накладывать вето на решения местного горсовета или законы Украины.»;

«Организаторы утверждают, что на сегодняшний день в Украине болем 100 человек воспользовались «статусом экстерриториальности» и получают от него одни выгоды.»;

«Закончилось тем, что около 10 человек поставили свои подписи под обращением президенту ОСОБА_17 и еще десятку украинскихчиновников от имени новосозданной «Новокаховской территориальной громады».

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 8 000 грн., з ТОВ «Таврійські вісті +» моральну шкоду в сумі 46 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Визнано інформацію, викладену в публікації під назвою «В Новой Каховке группа жителей обьявила о своей экстерриториальности», поширену Інтернет виданням «Таврийские Вести» ІНФОРМАЦІЯ_10 ІНФОРМАЦІЯ_11, що складається з чотирьох інформаційних компонентів : фотознімку за участю ОСОБА_3, фотопостерів, тексту та титульної назви, щодо причетності ОСОБА_3 до підтримки ідеї екстериторіальності в місті Нова Каховка Херсонської області - недостовірною.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1000 гривень.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЙСЬКІ ВІСТІ +» на користь ОСОБА_14 моральну шкоду в сумі 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4, ТОВ «ТАВРІЙСЬКІ ВІСТІ +» в рівних частинах на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень, по 320 гривень з кожного, на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1600 гривень по 800 гривень з кожного.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійські Вісті+» вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не заявляла вимоги в такому вигляді як задоволено судом. Вказує, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає положенням ст. 277 ЦК, а саме: позивач не може вимагати визнання інформації такою, що не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ст.277 ЦК України вона має право на відповідь та на спростування недостовірної інформації. Також зазначає, що у обраний позивачем спосіб захисту її вимоги про встановлення факту неправдивості інформації мали б розглядатися в порядку окремого провадження і їх спільний розгляд з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди є порушенням норм процесуального права. Відповідач вказує, що позивач не надала належних доказів на підтвердження того факту, що ТОВ «Таврійські вісті +» є власником веб-сайту, з якого поширено оспорювану інформацію. При цьому вказує, що позивач не довела, що саме відповідач першим поширив вказану інформацію. Також не доведено що ОСОБА_4 є журналістом ТОВ «Таврійські вісті+». На думку, особи що звернулась з апеляційною скаргою, вказана у статті інформація не відповідає ознакам недостовірності, є достовірною, оскільки ОСОБА_3 не заперечує факт, що ІНФОРМАЦІЯ_11 приймала участь у обговоренні питання ектериторіальності у м.Нова Каховка, а слово «організатор» у даному тексті є оціночним судженням, і тому не підлягає спростуванню та доведенню його справедливості. Зазначає про недоведеність позивачем погіршення її стану здоров'я, і відповідно відсутність, на його думку, підстав для стягнення моральної шкоди. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на безпідставність її доводів, зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійські Вісті+» не ставило під сумнів належність його до відповідачів, як власника сайту, та зазначало про виключення на вимогу позивача її фото з розміщеного репортажу, вказувало на те, що «висвітлюючи репортаж ТОВ «Таврійські Вісті+» не мало на меті спричинення ОСОБА_3 будь-яких моральних страждань…». Вважає доводи апеляційної скарги юридично безпідставними, такими, що не відповідають обставинам справи, та не підлягають задоволенню.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката Зінкевича Д.С., який діє від імені ТОВ «Таврійські вісті+», ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звернувшись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_3 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15.25 годині ТОВ «Таврійські новини +» в мережі інтернет на ресурсі «інтернет-видання «Таврийские вести» опублікували за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ілюстрований репортаж з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3». Наступного змісту:

«ІНФОРМАЦІЯ_12, в Новой Каховке около десятка местных жителей объявили о своей экстерриториальности. Три новокаховских предпринимателя - ОСОБА_11, ОСОБА_12 и ОСОБА_3 - собрали в агротехническом колледже чуть более 20 человек, чтобы рассказать им о преимуществах жизни без паспорта, без идентификационного кода, но с документом под названием «Волеизъявление об утверждении правосубъектности человека». По словам организаторов собрания, этот документ не только избавляет от необходимости платить некоторые виды налогов и служить в армии, но и в дальнейшем, путем местного референдума, накладывать вето на решения местного горсовета или законы Украины. Организаторы утверждают, что на сегодняшний день в Украине более 100 человек воспользовались «статусом экс территориальности» и получают от него одни выгоды. Правда, приходится отметить, что грамотного обсуждения этого статуса не получилось. Половину времени из 2 часов собрания заняло чтение устава новокаховской громады, принятого еще в «нулевых» и до сих пор не исполняющегося «по вине местных чиновников», Конституции Украины, рассказ о том, как много добились те, кто уже обзавелся документом «Человека». К слову, о нем: это удостоверение выдается пожизненно, но если со временем внешность его владельца изменится, он может воспользоваться чистым бланком, чтобы выписать себе удостоверение с новым фото. Во время обсуждения выяснилось, что большая часть участников собрания ничего не знает о свободах, предоставляемых после присоединения к «экстерриториальной» громаде. Прозвучали предложения пригласить юристов и других экспертов, распространить среди населения как можно больше информации. В тоже время ОСОБА_11 и ОСОБА_12 призвали сначала подписать обращение к президенту, тем самым подтвердив свою причастность к громаде, и только потом начать активную деятельность по информированию новокаховчан. Закончилось тем, что около 10 человек поставили свои подписи под обращением к президенту ОСОБА_17 и еще десятку украинских чиновников от имени новосозданной «Новокаховской территориальной громады». Правда, ни обращение к президенту, ни устав «территориальной громады» в руки присутствующим никто для ознакомления не дал, эти документы были зачитаны организаторами. ОСОБА_15 ОСОБА_11, призывая подписываться, заявил, что никаких юридических последствий эти подписи не несут. О том, что происходило в тот день в АТК, можно судить по просьбе одного из участником, который попросил «ТВ» не упоминать его фамилию, чтобы потом не говорили, что он «снова занимается ерундой».

До репортажу додано фотографію з зображенням ОСОБА_3 крупним планом. Окрім, фотопортрету позивача, текстовий матеріал репортажу проілюстрований двома фото: фото документа, на якому прочитується напис «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6». На фото-матеріал, який має ознаки документа, що посвідчує людину, оскільки має місце для фото 3,5Х4,5 см та графи для заповнення персональних даних. Фото постера «ІНФОРМАЦІЯ_7» та постера «ІНФОРМАЦІЯ_8» і англійською «ІНФОРМАЦІЯ_9» розташоване в тому самому приміщенні агроколеджу, де проводилися збори.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що інформація викладена в публікації від ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо причетності ОСОБА_3 до ідеї екстериторіальності в м.Нова Каховка не відповідає дійсності, тому є недостовірною, порушує честь і гідність позивачки, її ділову репутацію, висвітлює її як особу, яка не визнає існуючих принципів державності, заперечує засади конституційного ладу в Україні, виступає за відокремлення території Нова Каховка та існування її за межами держави, тоді як вона займає активну громадську позицію, спрямовану на згуртування суспільства, є законослухняним громадянином України, патріотом міста Нової Каховки, входить до громадського Активу Нової Каховки.

Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно з частиною першою статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 1, 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що інформація викладена у вказаному репортажі щодо причетності ОСОБА_3 не є такою, що може бути визнана недостовірною, і слово «Організатор» в даному тексті репортажу є оціночним судженням, як безпідставні.

Так, в тексті репортажу вказано: «Три новокаховских предпринимателя - ОСОБА_11, ОСОБА_12 и ОСОБА_3 - собрали в агротехническом колледже чуть более 20 человек, чтобы рассказать им о преимуществах жизни без паспорта, без идентификационного кода, но с документом под названием «Волеизъявление об утверждении правосубъектности человека». По словам организаторов собрания…»

Як слідує зі змісту репортажу, інформація в ньому викладена саме так, що ОСОБА_3 є одним з організаторів вказаних зборів, зазначена мета зборів, а відповідно, і мета організаторів: «рассказать им о преимуществах жизни без паспорта, без идентификационного кода….», що відносно причетності та мети участі позивача в даному заході не відповідає дійсності.

Доводи апеляційної скарги про те, що слово «організатор» є оціночним судженням не заслуговують на увагу, оскільки оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири, а слово «організатор» - «той, хто організовує, засновує, налагоджує або впорядковує що-небудь», в даному випадку є фактичним твердженням про організаторів конкретного заходу, в складі яких вказано ОСОБА_3, непричетність до організації якого доведена позивачкою.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав відмовити позивачці в задоволенні позову, оскільки обраний нею спосіб захисту не відповідає статті 277 ЦК України, оскільки, як правильно вказано судом першої інстанції вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Оскільки ОСОБА_3 обрано спосіб захисту саме: визнання викладеної в репортажі інформації щодо її причетності до організації вказаного закладу - недостовірною, у суду першої інстанції не було підстав для відмови в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не заявлено вимог про спростування недостовірної інформації.

Немає підстав вважити, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, вийшов за межі позовних вимог, оскільки судом в обґрунтуванні рішення та мотивів відмови в задоволенні решти позовних вимог зроблено висновки щодо позовних вимог та ухвалено рішення у спосіб, який відповідає позовним вимогам та відновлює порушені права позивача, що ОСОБА_3 не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надала належних доказів на підтвердження того факту, що ТОВ «Таврійські вісті +» є власником веб-сайту, з якого поширено оспорювану інформацію, також не беруться до уваги колегією суддів, як підстава для скасування рішення суду. Судом першої інстанції в рішенні вмотивовано та оцінено надані позивачем докази стосовно належності відповідачу вказаного веб-сайту, в їх сукупності, що відповідачем не спростовано. Крім того, у запереченні на позовну заяву, що підписані 06 грудня 2017 року директором ТОВ «Таврійські Вісті+», відповідач не заперечував факту належності веб-сайту, з якого поширено оспорювану інформацію ТОВ «Таврійські Вісті+», та зазначав про редагування варіанту публікації - виключення прізвища ОСОБА_16 та її фотокартки, вказував, що наданий до позову варіант публікації існував з моменту виходу інформації, але потім був відредагований, що можливо лише власником веб-сайту.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем факту погіршення стану її здоров'я, є юридично безпідставними, оскільки у вказаних правовідношеннях не потребується доведення факту погіршення стану здоров'я позивача, так як пунктом 4 частини 2 статті 23 ЦК України передбачено визначення моральної шкоди, яка полягає саме у приниженні честі та гідності фізичної особи. Позивачем доведено та судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадським діячем м.Нова Каховка, є адміністратором та автором спільнот в соціальній мережі «Фейсбук» : «Громадський актив Нової Каховки», «Волонтерство Нова Каховка», «Архі-Вишиванка Нової Каховки», «Архівна Комора», «Нова Каховка, нові назви вулиць», «Зелений Туризм Нова Каховка», була фотокореспондентом різних інтернет-видань та є діючим кореспондентом регіональної газети «Час». Вказана публікація в частині причетності ОСОБА_3 до ідеї екстериторіальності в м.Нова Каховка, порушує її честь, гідність, ділову репутацію, спотворює роль позивачки в громадському житті міста, нейтралізує її зусилля, що здійснювалися по згуртуванню суспільства та впливає на її імідж громадського діяча, якому громада може довіряти свої погляди і позиції.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги позивача про встановлення факту неправдивості інформації мали б розглядатися в порядку окремого провадження і їх спільний розгляд з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди є порушенням норм процесуального права, є юридично безпідставними.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено правильно, у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду в оскарженій частині колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог ніким не оскаржується, і тому колегією суддів, в силу принципу диспозитивності не перевіряється.

Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргуадвоката Зінкевича Дмитра Сергійовича, який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійські вісті+», залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько

Повне судове рішення складено 25 лютого 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас