Номер провадження: 22-ц/813/344/19
Номер справи місцевого суду: 501/330/18
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі: ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Одеського морського порту) на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Одеського морського порту) 3-ї особи ОСОБА_7

-про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

14 лютого 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив суд :

- визнати наказ начальника ОФ ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) від 23.10.2017 р. за № 332К 3-2 про припинення трудового договору незаконним та його скасувати,

-поновити його на роботі та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Вимоги обґрунтовував тим, що від 12.10.2017року він на ім'я начальника Одеської Філії ДП «АМПУ» подав заяву про звільнення його за згодою сторін 31.10.2017 року яка була узгоджена з адміністрацією. З 30.10.2017 року до 27.11.2017 року перебував на лікарняному . 23.10.2017 р. за наказом № 332К 3-2 відповідно ст.36 КЗпП України він був звільнений з займаної посади.

Посилаючись на те, що перебування на лікарняному позбавило його права на можливість відізву заяви на звільнення та отримати виплату у зв'язку з тимчасовою його непрацездатністю, просив задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на позовну заяву підприємство «Адміністрації морських портів України» в особі Одеської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Одеського морського порту) вважає вимоги необґрунтованими, безпідставними, суперечать діючому законодавству, природі такого способу звільнення так як волевиявлення сторін було направлено припинення трудових стосунків за угодою.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_6 до Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу начальника ОФ ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) від 23.10.2017 р. за № 332К 3-2 про припинення трудового договору незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення часу вимушеного прогулу - задоволено.

Поновлено ОСОБА_6 строк на оскарження наказу начальника Одеської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) за №332К3-2 від 23.10.2017р. про припинення трудового договору.

Наказ начальника Одеської Філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) за № 332К 3-2 від 23.10.2017р. про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_6 визнано незаконним та скасувано.

Поновлено ОСОБА_6 в Одеській філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) на посаді заступника начальника розрахункового центру.

Стягнуо з Одеської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 31.10.2017р. по час постановлення рішення суду 12.06.2018 року у розмірі 141 330,06 грн.(сто сорок одну гривню триста тридцять гривень 06 копійок).

Стягнуто з Одеської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 704,80 грн.(сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення часу вимушеного прогулу за один місяць піддано до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ставиться питання про його скасування з ухваленням нового рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясування обставин, що мають значення для справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_6 та 3-я особа ОСОБА_7 не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В заяві ОСОБА_6 просить справу слухати в його відсутності.

В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН:

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до вимог ст.36 ч.1 п.1 КЗпП України угода сторін одна з підстав припинення трудового законодавства. Сторони самостійно домовились про строк та порядок такого звільнення, а тому на ці правовідносини вимоги ст.40,41 КзПП не поширюються так як звільнення відбулось не з ініціативи роботодавця.Одночасно посилається на розгляд справи за їх відсутністю належним чином не повідомлених про час та місце судового розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 посилається на ті ж підстави , що і в позовній заяві та на те, що припинення роботодавцем безстрокового трудового договору з обставин, в порядку та в строки, не визначені та не обумовлені умовою угоди. При цьому зазначає,що роботодавцю не надано право на припинення безстрокового трудового договору в разі знаходження працівника(позивача) в тому числі і на лікарняному, а тому суд повинен застосувати положення ст.8 ЦК України та ст.10 ЦПК України ( аналогію закону).Одночасно посилається на те, що проводячи операцію з нарахуванням виплати за лікарняний, відповідач фактично поновив трудові правовідносини з позивачем. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Встановлено, що сторони перебували в трудових відносинах з 30.08.2016 року та ОСОБА_6 займав посаду заступника начальника розрахункового центру.

На адресу Адміністрації Одеського морського порту 12 жовтня 2017 року від ОСОБА_6 надійшла заява про звільнення його за згодою сторін з 31 жовтня 2017 року яка погоджена адміністрацією. ( а.с.58).

Наказом № 332К 3-2 від 23.10.2017 року ОСОБА_6 було звільнено від 31.10.2017 року за ст.36 п.1 КЗпП - за згодою сторін (а.с. 6-7).

Згідно копії листка непрацездатності серії АІІІ № 811100 від 30.10.2017 року ОСОБА_6. перебував на амбулаторному лікуванні до 28.11.22017 року (а.с.9, 33).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Поновлюючи ОСОБА_6 на роботі районний суд виходив з вимог частини 1 ст.235 КЗпП України посилаючись на безпідставність його звільнення.

Стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 141 330.06 грн. районний суд виходив з вимог частини 2 ст.235 КЗпП України т а п.5 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за № 100 від 1995 року.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 431 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу.

Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України).

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з'ясувати:

-чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою;

- чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення;

-чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Встановлено, що на час припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, на адресу відповідача не надходила заява ОСОБА_6 про анулювання попередньої домовленості щодо припинення договору за угодою сторін, це питання сторони не узгоджували.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що на момент подання заяви про звільнення за угодою сторін та видачі відповідного наказу про звільнення , не було спростовано воловиявлення ОСОБА_6 про припинення ним трудового договору за угодою сторін, а тому районний суд дійшов помилкового висновку про визнання незаконним наказу начальника Одеської Філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) за № 332К 3-2 від 23.10.2017р. про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_6 його скасування та поновлення його на роботі.

Посилання на нарахуванням виплати за лікарняний не спросовує того факту, що сторони узгодили підстави припинення трудових відносин.

З врахуванням вимог ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК України судова колегія дійшла висновку, що рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на роботі ОСОБА_6

Вимоги частини 2 ст.235 КЗпП України є похідними від рішення суду про поновлення на роботі працівника, а тому рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу підлягає скасуванню з підстав ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК України з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Одеського морського порту) задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2018 року скасувати та винести постанову.

В позовній заяві ОСОБА_6 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Одеського морського порту) 3-ї особи ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 22.02.2019 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра