Дата документу 05.02.2019 Справа № 334/3284/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/3284/17

Провадження №22-ц/807/402/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» - Козак Тетяна Владиславівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року, повний текст якого складено 03 вересня 2018 року, в складі судді Гнатюка О.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання незаконним рішення засіданні комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила в липні 2017 року, до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання незаконним рішення засіданні комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення.

Позов обґрунтований тим, що позивачка є власником будинку АДРЕСА_1. У зазначеному будинку ані позивачка, ані члени її родини постійно не проживають.

На зовнішній стороні будинку прикріплений прилад обліку електроенергії, який знаходиться у шафі. Шафа разом із приладом обліку електроенергії опломбовані пломбами енергопостачальної організації.

12 квітня 2017 року у відсутність позивачки, коли у будинку перебував її чоловік ОСОБА_5, до будинку прийшли співробітники Запорізького РЕМ.

Вказані особи оглянули шафу та лічильник, після чого склали акт про порушення №00141292 від 12 квітня 2017 року з формулюванням порушення: «Зрив пломби з відбитками тавр електропередавальної організації в місці, вказаному в акті про пломбування. Пошкоджений пломбувальний матеріал на пломбі, встановлений на шафі обліку знизу».

Чоловік позивачки пояснив, що пломбу на шафі навмисно ніхто не зривав, пошкодження пломбувального матеріалу відбулося внаслідок погодних умов, впливу зовнішнього середовища.

05 травня 2017 року та 10 травня 2017 року позивачка зверталась письмово до керівництва Запорізького РЕМ із скаргами, в яких зазначила свою незгоду з висновками акту.

10 травня 2017 року позивачка була присутня на засіданні комісії Запорізького РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго», де розглядалося питання відносно неї по допущенному порушенню ПКЕЕН, які були зафіксовані в акті про порушення №00141292 від 12 квітня 2017 року.

Клопотання позивачки про проведення експертизи лічильника залишилося без задоволення.

Рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення оформлено протоколом №4163 від 10 травня 2017 року і Розрахунком обсягу вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕН від 10 травня 2017 року.

Відповідно до протоколу прийнято рішення щодо причетності споживача до виявленого порушення п.53 ПКЕЕН.

На споживача покладено обов'язок сплатити 7307,87 грн., як оплату необлікованої електричної енергії в кількості 9526 кВ/год. Розрахунок кількості необлікованої енергії виконано згідно з п.3.1.2 Методики формула 3.1.

Позивач вважає, що рішення комісії прийнято на підставі акту про порушення, який не відповідає вимогам закону, в протоколі не конкретизовано норму ПКЕЕН, яка була порушена, рішення прийняте без наявності доказів навмисних дій позивача щодо зриву пломби, пошкодження пломбувального матеріалу на пломбі та втручання в роботу приладу обліку електроенергії.

У п.2 акту про порушення ПКЕЕН не зазначено кількість та стан встановлених пломб, що не відповідає вимогам п.4.7 методики.

Позивачка зазначає, що працівниками відповідача не була проведена експертиза лічильника. Окрім того, розрахунок необлікованної електроенергії, проведений відповідачем, не відповідає вимогам закону.

Враховуючи зазначене, просила визнати незаконними та скасувати рішення засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення Запорізького РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго», оформлене протоколом №4163 від 10 травня 2017 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково дійшов висновку, що самостійне оскарження акту і протоколу не передбачене чинним законодавством, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Висновки суду щодо оскарження позивачем акту перевірки є хибними, оскільки позивачка оскаржувала не акт, а рішення засідання комісії, оформлене протоколом. Суд не надав оцінки вимогам відповідача сплатити нараховані суми санкцій і попередження про наслідки несплати.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» не скористалось своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки визнання протиправним та скасування акта про порушення, а також рішення комісії з розгляду вказаного акта, оформленого у вигляді протоколу, не є самостійним способом захисту порушеного права, обставини незаконності акта та рішення комісії встановлюються під час звернення до суду з позовом постачальника електричної енергії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником жилого будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 22.02.2005 р. (а.с. 11).

24 березня 2005 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» було укладено договір № 4117012/3158 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 62-63).

Згідно з актом про пломбування елементів розрахункового засобу обліку електричної енергії від 04.12.2007 р., за адресою: вул. Набережна, буд. 38, с. Придніпроське, виконано пломбування розрахункового засобу обліку (а.с. 71).

12 квітня 2017 року трьома представниками Запорізького РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» складено акт про порушення № 00141292 за участю ОСОБА_5, відповідно до якого перевіркою встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1, порушив ПКЕЕН. Зрив пломби з відбитками тавр електропередавальної організації в місці, вказаному в акті про пломбування. Пошкоджений пломбувальний матеріал на пломбі, встановлений на шафі обліку знизу (а.с. 12).

Відповідно до протоколу №4163 від 10 травня 2017 року засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення, на підставі акту про порушення ПКЕЕН №00141292 від 12 квітня 2017 року, пояснювальної РБ прийнято рішення щодо причетності споживача до виявленого порушення п. 53 ПКЕЕН. Розрахунок виконано згідно з п.3.1.2 Методики формула 3.1 за термін 147 календарних днів. Споживачу предявити рахунок на сплату необлікованної електроенергії 7307,87 грн. (а.с. 14).

Згідно з розрахунком обсягу та вартості необлікованної електроенергії, обсяг недоблікованої електроенергії складає 9526 кВт*год на суму 7307,87 грн.(а.с. 15).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енргопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

За змістом частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Пунктом 37 зазначених Правил передбачено, що енергопостачальник має право, зокрема перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку; вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією; тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених пунктами 34 і 35 цих Правил.

Пунком 53 ПКЕЕН передбачається, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Разом з тим, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до абзацу 12 частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Оскарження як дій лише щодо факту складення акта, так і самого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав. Визнання вимоги про оплату збитків незаконною не передбачено як спосіб захисту порушеного права, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Складений відповідачем протокол також є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії збитків та у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків може бути наданий як доказ, який повинен оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а його самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11 та постановах Верховного Суду в справі № 200/15509/14-ц від 14.06.2018, у справі №285/1893/17 від 08.08.2018 р., у справі №306/2659/16-ц від 26.09.2018 р.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, а також формули розрахунку відповідно до Методики №562 повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії.

В матеріалах справи відсутні докази звернення ПАТ «Запоріжжяобленерго» до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї суми спричинених збитків за вищевказаним актом та протоколом.

Відтак суд апеляційної інстанції виходить із того, що акт про порушення № 00141292 від 12.04.2017 року та протокол № 4163 від 10.05.2017 року не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити донараховану вартість електричної енергії, що є різновидом претензії, а викладені позивачем доводи не дають підстав вважати, що обраний ним спосіб захисту відповідає закону.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду вищезазначеного акта, оформленого у вигляді протоколу, не є самостійним способом захисту порушеного права, обставини незаконності акта та рішення комісії встановлюються під час звернення до суду з позовом постачальника електричної енергії та підстави скасування можуть бути доведеними позивачем під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги фактично відтворюють зміст позовних вимог, і не містять доводів на спростування наведених висновків суду. Обставини, на які позивач посилається в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка