Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року справа № 542/1272/18

2/542/134/19

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Стрельченко Т.Г.,

при секретарі - Коркішко А.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника від повідача - адвоката Сучкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокіл» про визнання недійсним п. 8 договору оренди землі, -

в с т а н о в и в :

25.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним п. 8 договору оренди землі, в якому просила визнати недійсним п. 8 договору оренди землі від 29.06.2011 року, заключено між нею та відповідачем, в частині, написаній друкарською машинкою, що договір укладено на 10 років, вирішити питання судових витрат.

Вимоги до суду мотивувала тим, що 29 червня 2011 року між нею та ТОВ «Сокіл» Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,69 га, розташованої на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Відповідно до п. 8 зазначеного договору його укладено на 10 років і він діє до 29 червня 2015 року.

Вважаючи, що строк дії договору оренди від 29.06.2011 року закінчився саме 29.06.2015 року, а не закінчиться 11.09.2022 року, тобто через 10 років з дня його реєстрації у відділі Держкомзему у Новосанжарському районі Полтавської області, змушена була звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.09.2017 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 16).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.11.2017 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 47).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та вказала, що строк дії спірного договору слід вважати 10 років та термін його дії до 29.06.2021 року. В частині стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу відмовилась, так як такі витрати нею не понесені.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

Заслухавши сторони, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що у позові слід відмовити в зв'язку з наступним.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 29 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сокіл» Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,69 га, розташованої на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

29 червня 2011 року ОСОБА_1 та представник ТОВ «Сокіл» підписали акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки.

Зі змісту копії договору вбачається, що договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Новосанжарському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11 вересня 2012 року № 01540.

Відповідно до пункту 8 договору «Договір укладено на 10 років і діє до 29 червня 2015 року» (а.с. 7-9).

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказувала на необхідність визначення строку дії договору «до 29 червня 2015 року», оскільки саме такі умови були погоджені сторонами, та заперечувала проти тверджень відповідача, що договір оренди діє протягом 10 років з моменту його реєстрації.

Дійсно, невідповідність фактично зазначеного строку дії договору (10 років) кінцевому терміну його спливу («29 червня 2015 року») утруднює однозначне розуміння пункту 8 договору та ставить під сумнів обрахування реального строку його дії. Водночас сторонами такі умови договору були погоджені, що підтверджено їхніми підписами у договорі.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, тексти типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 березня 2016 року у цивільній справі № 542/1405/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокіл» Новосанжарського району про зобов'язання повернути земельну ділянку у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що при укладенні договору оренди землі сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, зокрема і щодо строку оренди землі, про що свідчить абзац перший пункту 8 договору, погодили строк його дії - 10 років. Посилання на те, що договір діє до 29 червня 2015 року, є помилковим, оскільки це вже стосується не строку його дії, а терміну, що суперечить чинному законодавству, яким урегульовані питання оренди землі, так і іншим умовам самого договору оренди землі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.03.2016 року залишено без змін.

Ухвала Апеляційного суду мотивована тим, що сторони у договорі оренди землі від 29.06.2011 року погодили строк його дії у 10 років, що не суперечить положенням ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» та узгоджується зі змістом інших положень самого договору.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року, яка набрала законної сили, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.03.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29.08.2017 року залишено без змін.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В судовому засіданні позивач і її представник не оспорювали, що строк дії договору 10 років і має діяти до 29.06.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до умов договору оренди землі, строк дії договору визначений у 10 років, а термін - дата його закінчення обрахована з допущенням арифметичної помилки і повинна закінчуватися наступним чином - до 29.06.2021 р. Однак позивач не звертається до суду з приводу уточнення закінчення терміну закінчення договору.

Щодо заявлених представником відповідача про відшкодування витрат за надання правової допомоги, суд приходить до наступного.

За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу і пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд не має підстав до стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн., виходячи з того, що долучені відповідачем до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 12.02.2018 року (а.с. 34-36), ордер ПТ № 056860 про надання правової допомоги (а.с. 38), попередній розрахунок судових витрат (а.с. 39), квитанція № 056860 від 27.11.2018 року (а.с. 40) не є достатніми доказами на підтвердження вимог, що відповідач поніс власне такі витрати на правову допомогу саме у даній справі, та договір не містить відомостей про номер справи.

В силу п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем стягненню з відповідача не підлягає і покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 207, 210, 215, 218, 236, 626, 638, 792 ЦК України, ст.ст. 6, 10, 12, 76-83, 89, 92, 133, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокіл» про визнання недійсним п. 8 договору оренди землі - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокіл», місцезнаходження: вул. Перемоги, 27В, с. Соколова Балка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39352.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області Т.Г. Стрельченко

Повний текст рішення виготовлено 22.02.2018 року.