П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/624/19

Провадження № 22-ц/4815/906/19

Головуючий у Сарненському районному суді: Ведяніна Т.О.

Дата, час і місце ухвалення рішення суду:

01 квітня 2019 року о18 год. 40 хв.

в м. Сарни Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ;

заінтересована особа: Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи;

представники учасників справи:

заявника - ОСОБА_2 ;

за участі (в апеляційному суді): заявника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи; про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити той факт, що таке захворювання, як аплазія лівої нирки, виникло в неї до досягнення вісімнадцятирічного віку. Заяву мотивувала тим, що вона є особою з інвалідністю ІІІ групи довічно, причина інвалідності - загальне захворювання, з причин відсутності лівої нирки. Дану групу інвалідності та її причину було встановлено заявнику 30 вересня 2008 року медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК). Покликалась на те, що таке захворювання в неї з народження, але в медичні заклади до 18 років вона не зверталась, хоча і відчувала певний дискомфорт і незначні болі. 28 січня 2019 року звернулася із заявою до Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи (далі - РОЦ МСЕ), де на підставі наявних в матеріалах медичної справи документів просила змінити причину інвалідності з загального захворювання на інвалід дитинства. У відповідь на заяву їй було повідомлено, що причину інвалідності змінити неможливо, оскільки в заявника відсутні документи, що підтверджували б початок захворювання до досягнення нею 18-річного віку.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2019 року відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначала, що судом першої інстанції було невірно визначено необхідність встановлення бажаного нею факту, адже цей факт потрібен їй для зміни причини виникнення інвалідності, тоді як суд дійшов висновку, що від такого факту залежить можливість встановлення групи інвалідності. Крім того, суд вказав, що заявником не доведено належними та допустимими доказами факту виникнення в неї відповідного захворювання до 18 років, хоча надані нею докази у своїй сукупності давали можливість встановити факт захворювання саме до досягнення 18-річного віку.

За наведених міркувань просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким встановити, що захворювання "аплазія лівої нирки" виникло в неї до досягнення 18-річного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що при встановленні юридичного факту заявником має бути доведено у суді належними та допустимими доказам обставини, які підлягають доказуванню, однак таких засобів доказування, які б доводили факт виникнення наявного у заявника захворювання до настання нею 18-річного віку надано не було, а тому відмовлено в задоволенні заяви за безпідставністю вимог.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні з 22 травня 2008 року по 02 червня 2008 року із діагнозом: вроджена патологія нирок, єдина права нирка, СКХ. Конкремент правої нирки, хронічний пієлонефрит.

Внаслідок вказаного захворювання заявнику у віці 19 років було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання довічно, що підтверджується довідкою серії МСЕ №132883 від 30 вересня 2008 року.

Втім заявник зазначає, що аплазія лівої нирки виникла у неї до досягнення 18-ти річного віку і встановлення цього факту дасть їй змогу повторно звернутись до РОЦ МСЕ з питанням про зміну причини інвалідності, що в подальшому вплине на виникнення додаткових особистих прав як інваліда дитинства, визначених нормами чинного законодавства.

Між тим, судами не можуть розглядатися заяви про встановлення групи інвалідності та часу її настання, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1,2 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 2 даної постанови надано роз`яснення, що при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Факт настання інвалідності з дитинства встановлюється виключно органами МСЕК, відповідно до "Положення про медико-соціальну експертизу", яким визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до п.п. 3, 14 "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності" медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

Також пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" стверджено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК України (скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб).

При цьому, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зазначені кодифіковані закони викладено у нових редакціях.

Відповідно до п.п. 1,9 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, та справи у публічно-правових спорах щодо оскарження рішень медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту виникнення у неї захворювання до досягнення 18-ти річного віку не може бути розглянута судом в порядку окремого провадження, позаяк судами не можуть розглядатись заяви про встановлення фактів групи інвалідності та часу її настання.

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено позасудовий порядок встановлення факту настання інвалідності з певного часу, а відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Як убачається, суд першої інстанції уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення про відмову в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, яке не може залишатися чинним.

Підставами для скасування судового рішення повністю з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 та 257 ЦПК України є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 374, 377, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року - скасувати.

Закрити провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рівненський обласний центр медико- соціальної експертизи; про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 16 год. 10 хв. 02.07.2019

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук