Справа № 325/91/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Васильцової Г.А.

секретарі: Міняйло А.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом припинення обтяження, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - державне підприємство «Національні інформаційні системи», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з заявою в якій просить припинити обтяження рухомого майна легкового автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 120 PRADO, 2007 року випуску, номер державної реєстрації АР 8706 АТ, номер шасі (кузова, рами) JTEBU29JX05086873 (в подальшому номер державної реєстрації автомобіля з дозволу банка змінений на АР 0003 АХ).

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07 травня 2007 року між ним та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Орджонікідзевського відділення № 7717 був укладений кредитний договір № 506, за яким він отримав кредит у сумі 57425,00 доларів США зі сплатою 12 %. Для забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між сторонами був укладений договір № 2455 від 07 травня 2007 року застави рухомого майна легкового автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 120 PRADO, 2007 року випуску, номер державної реєстрації АР 8706 АТ, номер шасі (кузова, рами) JTEBU29JX05086873 (в подальшому номер державної реєстрації автомобіля з дозволу банка змінений на АР 0003 АХ). Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач вважає кредитний договір є договором споживчого кредиту, а тому порушення його прав під час укладення та виконання договору регулюються положеннями ЗУ «Про захист справ споживачів». Оскільки договір застави рухомого майна не є самостійним правочином, а укладений між сторонами саме в забезпечення споживчого кредитного договору, тому захист порушених прав за цим договором також здійснюється відповідно до вимог ЗУ «Про захист справ споживачів». В результаті невиконання зобовязань з його боку, банк звернувся з вимогою про стягнення заборгованості. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області № 2-45/10 від 29 березня 2010 року з нього на користь банку було стягнуто заборгованість станом на 22 лютого 2010 року за кредитним договором на загальну суму 362732,58 грн, а також судовий збір та витрати на ІТЗ в сумі 1820,00 грн.. 31 травня 2010 року на виконання зазначеного судового рішення був виданий та предявлений до виконання виконавчий лист № 2-45/10. 25 березня 2015 року постановою державного виконавця виконавче провадження про примусове виконання закінчене у звязку з повним фактичним виконанням судового рішення. Незважаючи на вказані обставини банк повторно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22882,67 доларів США та судового збору в сумі 3654,00 грн.. 27 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог банку відмовлено повністю. 25 жовтня 2017 року ухвалою апеляційного суду Запорізької області рішення суду було залишено без змін. 17 жовтня 2018 року постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційна скарга банку залишена без задоволення, а рішення судів без змін. 05 жовтня 2017 року йому був направлений витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень, в якому термін дії продовжений за погодженням з обтяжувачем до 05.01.2022 року. Він наполягає, що обтяження рухомого майна припинилося з огляду на те що, жодних зобовязань перед банком, які могли б бути забезпечені заставою належного йому майна, на сьогодні не існує. 24 листопада 2018 року ним на адресу банку була направлена вимога про припинення обтяження рухомого майна. Проте 22 грудня 2018 року відповідачем йому направлено лист про відмову в задоволенні заяви. Зазначену відмову вважає безпідставною та незаконною, оскільки він повністю сплатив заборгованість за кредитним договором. Таким чином, просить суд задовольнити його заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 10 січня 2019 року відкрите провадження по справі.

29.01.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, та посилання позивача на судові рішення по справі як підстави для доводу припинення обтяження, згідно з якими в позовних вимогах банку було відмовлено у звязку зі спливом позовної давності, є безпідставними. Сплив позовної давності як підстава для припинення зобовязання норми глави 50 «Припинення зобовязання» ЦК України не передбачають. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобовязання в односторонньому порядку (ч. 2 ст. 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, на думку відповідача, зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобовязання не припиняється. Підстави припинення застави окремо визначені в ст.. 28 ЗУ «Про заставу», зміст якої дає підстави, на думку відповідача, для висновку, що припинення застави можливе виключно з тих підстав, які передбачені Законом. Такої підстави, яку зазначає позивач, не існує. А якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором сам по собі не припиняє основного зобовязання за кредитним договором і не може вважатися підставою для припинення застави. В своєму позові позивач не заявляє вимогу про визнання договору застави № 506-зф від 07.05.2007 р. припиненим. Але оскільки припинення обтяження рухомого майна, на чому наполягає позивач, має похідний характер від визнання договору застави припиненим, то зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

30.01.2019 року позивач надана відповідь на відзив, в якому зазначає, що 16 лютого 2016 року постановою державного виконавця повторно виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-45/10 від 31.05.2010 року закінчене у звязку з повним фактичним виконанням судового рішення. В подальшому банк, зловживаючи своїми процесуальними правами, вдруге звернувся до суду з вимогами про стягнення з нього грошових коштів за кредитним договором. За вказаними вимогами судом вже прийняті рішення по суті. У звязку з тим, що ним зобовязання за кредитним договором виконані у повному обсязі, просить задовольнити його заявлені вимоги.

30.01.2019 року від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог - державного підприємства «Національні інформаційні системи» надійшли до суду пояснення, згідно яких, існує порядок, яким встановлений механізм проведення державної реєстрації публічних та приватних обтяжень рухомого майна. В даному випадку обтяження № 16500376 від 05.10.2017 року є приватним, так як виникло на підставі договору застави майна № 2455 від 07.05.2007 року, обтяжувачем по якому виступає ПАТ «Державний ощадний банк України».

Інших заяв та клопотань від учасників процесу суд не надано.

Позивач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день, час і місце судового розгляду, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день, час і місце судового розгляду, не повідомив суд про причину своєї неявки, заяв про відкладення або перерву у судовому засіданні суду не надано.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - державне підприємство «Національні інформаційні системи» у судове засідання не зявився, в поданих до суду поясненнях щодо суті спору зазначив, що просить вирішити справу з урахуванням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. ( ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність")

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 07 травня 2007 року був укладений Договір застави між АТ «Державний ощадний банк України» (на час укладення договору ВАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_1, з метою забезпечення виконання Заставодавцем зобов'язань, що випливають з укладеного ним з Заставодержателем Кредитного договору № 506-зф від 07 травня 2007 року, за умовами якого Заставодавець зобов'язаний повернути Заставодержателю кредитні кошти в розмірі 57425,00 доларів США у строк до 07 травня 2014 року, сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом, зазначених у договорі, і неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до п. 1.2. Договору, предметом застави є автомобіль, а саме: легковий автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 120 PRADO, 2007 року випуску, номер державної реєстрації АР 8706 АТ, номер шасі (кузова, рами) JTEBU29JX05086873.

Згідно вимог статті 526 ЦКУкраїни зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно положень ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Рішенням Приазовського районного суду від 29 березня 2010 року у справі № 2-45/10 задоволенні позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку суму заборгованості за кредитом у розмірі 362732,58 гривень, а також судовий збір у сумі 1700,00 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 гривень, а всього 364552,58 гривень.

25.03.2015 року державним виконавцем Бабак Х.А. Приазовського РУЮ у Запорізькій області, в межах процедури виконавчого провадження ВП № 20460605 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-45/10, виданого 31 травня 2010 року Приазовським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» суму заборгованості у розмірі 364,552,58 грн., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку зі сплатою заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі, тобто фактичним повним виконанням рішення суду.

Постановою про скасування процесуального документа від 02.06.2015 року постанова про закриття виконавчого провадження № 20460605 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-45/10 від 25.03.2015 року була скасована.

Ухвалою Приазовського районного суду від 28 січня 2016 року було скасовано постанову про скасування процесуального документа від 02.06.2015 року.

16.02.2016 року державним виконавцем Бабак Х.А. Приазовського РУЮ у Запорізькій області, в межах процедури виконавчого провадження ВП № 20460605 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-45/10, виданого 31 травня 2010 року Приазовським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» суму заборгованості у розмірі 364,552,58 грн., повторно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку зі сплатою заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі, тобто фактичним повним виконанням рішення суду.

Відповідно до ст. 1. Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор(заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ст. 3 Закону України «Про заставу» застава застосовується у разі забезпечення будь-якої дійсної існуючої або майбутньої вимоги, що не суперечить законодавству України, зокрема такої, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень.

За змістом положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

Виходячи з положень 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється: з припинення забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна: в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави: в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Застава має похідний характер від основного зобов'язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов'язання, незалежно від підстав такого припинення.

Проте, саме з припиненням основного зобов'язання шляхом його виконання закон (ст. 593 ЦК України, ст. 28 Закону України від 02.10.1992 № 2654-ХІІ «Про заставу») пов'язує виникнення у заставодержателя обов'язку внесення відповідних даних припинення права застави до державного реєстру.

Згідно ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як з'ясовано судом, та підтверджується наявними у справі доказами, позивачем в повному обсязі виконано зобов'язання перед АТ «Державний ощадний банк України», які виникли на підставі Кредитного договору № 506 від 07.05.2007 року, що дає підстави вважати припиненою заставу, що виникла на підставі Договору застави № 506 зф від 07 травня 2007 року, укладений між АТ «Державний ощадний банк Україна» та ОСОБА_1.

Зняття заборони щодо відчуження транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна здійснюється відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 5 липня 2004 року № 830.

У відповідності зі ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем.

Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю aбo реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

В порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, АТ «Державний ощадний банк України» не вчинив дій щодо припинення обтяження рухомого майна, переданого в заставу, а навпаки, повторно звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Приазовського районного суду від 27 липня 2017 року, ПАТ «Державний ощадний банк України» було відмовлено у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 506 від 07 травня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року та Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 27 липня 2017 року, відповідно ухвала апеляційного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року залишені без змін.

В Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року зазначено, що суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи, правильно встановили правовідносини, які склалися між сторонами, та закон, який їх регулює, вірно вирішивши справу по суті.

Частиною 3 ст. 1049 ЦК України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Враховуючи ту обставину, що позивачем у справі у повному обсязі було виконано зобов'язання перед банком щодо виконання кредитного договору № 506 від 07 травня 2007 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.02. 2016 року, а повторне звернення відповідача по справі до суду про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором подане з пропуском позовної давності, що встановлено судовими рішеннями, не може свідчити про невиконання ОСОБА_1 кредитного зобовязання.

Такі дії відповідача є неправомірними і порушують право позивача, оскільки зобов'язання по договору застави транспортного засобу припинено, у зв'язку з повним виконанням договірних зобов'язань, тому позивач правомірно вимагає зняти з даного рухомого майна обтяження, внесеного в Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Відповідності до норми ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Положеннями ст.ст.319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що: власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст .2 ЦПК України)

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про припинення обтяження нерухомого майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 76-81, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом припинення обтяження, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - державне підприємство «Національні інформаційні системи» задовольнити.

Припинити обтяження рухомого майна легкового автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 120 PRADO, 2007 року випуску, номер державної реєстрації АР 8706 АТ, номер шасі (кузова, рами) JTEBU29JX05086873 (в подальшому номер державної реєстрації автомобіля з дозволу банка змінений на АР 0003 АХ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення, апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Дата складення рішення суду 07.02.2019 року.

СУДДЯ Г.А. ВАСИЛЬЦОВА