ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року по цивільній справі за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування. Просила стягнути з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку ГУ ДКС України в Дніпропетровській області на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 78064грн., а в рахунок відшкодування моральної школи - 10 000грн.(а.с.2-6, т.1).

29 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування. Просила стягнути з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку ГУ ДКС України в Дніпропетровській області на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1 300 497, 10грн., а в рахунок відшкодування моральної школи - 50 000грн.(а.с.75-80, т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування - задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Головного Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 78 064 грн. Стягнуто з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Головного Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди -1 000 грн. Стягнуто з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Головного Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1 300 497 грн.10коп. Стягнуто з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Головного Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.152-158, т.1).

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Державної казначейської служби України звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, вказує, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, судом було порушено вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Зазначає, що судом безпідставно стягнуто кошти з рахунку ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області, оскільки ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області не є розпорядниками коштів державного бюджету України та не відповідають за протиправні дії посадових осіб органів слідства та за зобов`язання Держави (а.с.1-10, т.2).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження розпочато 10.06.2015 року за фактом внесення службовими особами ПП «Інкотермс-Брок», ТОВ «Радамір-А», ПП «Костел», ТОВ «Космополія» завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2015 року у кримінальному провадженні № 0000074, 23.07.2015 року за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, що оформлено протоколом обшуку (а.с. 11 - 13, т.1).

Під час обшуку співробітниками МВС було вилучено у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 800 доларів США. Сторонами не оспорюється той факт, що арешт на ці кошти в рамках кримінального провадження не накладався.

Того ж дня, за місцем тимчасового проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , також було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2015 року у кримінальному провадженні № 0000074 (а.с. 84-86, т.1).

Співробітниками МВС було вилучено належне позивачці майно, а саме: золото у банківських злитках у кількості 10 (десять) штук всього 1 (один) кілограм, грошові кошти на суму 2111 доларів США, носій інформації чорного кольору з сімейним фотоархівом.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2015 року накладено арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку майно за адресою АДРЕСА_2 , а саме: злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v 701705»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v 701706»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v АА 041349»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v АА 012018»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v АА 041355»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v АА 041347»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v АА 041348»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v АА 041350»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v 041356»; злиток металу жовтого кольору на якому міститься напис «100g Fine Gold 999,9 v АА 012016.

Як вбачається з наданої слідчим АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Зосименком О.А. довідки від 02.02.2018 року по кримінальному провадженню №0000074 (а.с.37, т.1), 10.06.2015 року зібрано матеріал у відношенні службових осіб ПП "Інкотермс - Брок", ПП "Радамір - А", ПП "Костел", ТОВ "Космополія", які під час здійснення брокерської діяльності, діючи умисно, протягом 2014-2015рр., вносили завідомо неправдиві дані в товарно-супровідні документи (зовнішньоекономічні контракти, інвойси, товарно-транспортні документи, сертифікати якості та походження товарів та інш.)

10.06.2015 року за даним фактом слідчим Управління МВС України на Придніпровській залізниці було внесено відомості до ЄРДР за № 0000074 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 366 КК України.

27.07.2015 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області вказане кримінальне провадження було направлено за підслідністю до слідчого управління ГУМВС України в Дніпропетровській області.

09.11.2015 року прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення вказане кримінальне провадження було направлено за підслідністю до ГУНП в Дніпропетровській області.

22.02.2016 року старшим слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області Вишневською Я.І. було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

29.02.2016 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування Дідіковою А.О . винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

04.07.2016 року слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області Протасовим В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження.

07.07.2016 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування ОСОБА_4 винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

21.10.2016 року слідчим АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Юнак О.А. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000074 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 248 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У постанові зазначено, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження слід вирішити питання про скасування накладеного арешту на майно у порядку, визначеному ст.174 КПК України та повернення його власнику (а.с. 9-10, т.1).

З наявних матеріалів кримінального провадження № 0000074 не встановлено і не оспорюється відповідачем (ГУ НП), що позивачі не мали жодного процесуального статусу в провадженні.

08.02.2016 року слідчим СУ ГУ НП в Дніпропетровській області Вишневською Я.І. направлено гр. ОСОБА_5 (як вказує позивачка, це її цивільний чоловік) повідомлення за № 5/1046 про те, що 05.08.2015 року у приміщенні, на той момент - СВ УМВС України на Придніпровський залізниці, з сейфу кабінету слідчого вчинено крадіжку майна, яке мало бути передане до кримінального провадження. Грошові кошти, що були вилучені у позивачки в сумі 2 800 доларів США, знаходилися серед переліку викрадених предметів. За цим фактом порушене кримінальне провадження № 0002013 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 8, т.1).

22.11.2016 року т.в.о. начальника СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Захаренко О.А. направлено ОСОБА_6 (тепер ОСОБА_7 ) повідомлення за № 37.1/К-74 про те, що у їх слідчому відділенні перебувають лише матеріали кримінального провадження № 000074, а вилучене майно до них не надходило, місце його знаходження не відоме (а.с. 119, т.1).

Поставною слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Попко О.В. Колодійчак О.Р. залучено як потерпілу до цього кримінального провадження (а.с. 60, т.1).

Так само, поставною того ж слідчого Діхтяр В.В. (колишнє прізвище ОСОБА_8 ) залучено як потерпілу до кримінального провадження (а.с. 81, 93, т.1).

Зі змісту постанов видно, що 06.08.2015 року приблизно о 03 год. 33 хв. невстановлена особа, перелізши через огорожу охоронюваної території УМВС України на Придніпровській залізниці, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ , вул. Павлова 3/5, таємно, шляхом віджиму замка вхідних дверей, службового приміщення кабінету № 109, де шляхом пошкодження металевого сейфу викрала з нього близько 5 000 гривень, 2 000 доларів США, технічні паспорти та ключі від трьох арештованих автомобілів, 10 злитків з жовтого металу, кожен по 100 гр. та декілька паспортів громадян України, після чого з місця вчинення, кримінального правопорушення з викраденим майном зникла.

Позивачки через свого представника Прибильського В.Г., що представляє їх інтереси, як потерпілих у кримінальному провадженні № 0002013, зверталися до Бабушкінського суду м. Дніпропетровська зі скаргами на бездіяльність ГУ НП в Дніпропетровській області із вимогами про зобов`язання повернути вилучене в ході обшуку майно.

Ухвалами слідчого судді Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 26.06.2018р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження за скаргами про повернення тимчасово вилученого майна. На думку слідчого судді, бездіяльність, про яку йдеться у скаргах, не підлягає оскарженню слідчому судді у порядку ст. 303 КПК України, оскільки по суті заявницями пред`явлено цивільний позов до ГУ НП в Дніпропетровській області (а.с. 111, 117, т.1).

Листом ГУ НП в Дніпропетровській області від 06.07.2018 року № 45-61/17-64 представнику потерпілих ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0002013 повідомлено, що на даний час про підозру нікому не повідомлялося (а.с. 112, т.1).

Отже, як встановлено з постанов про залучення позивачок у якості потерпілих і повідомлення слідчого Вишневської Я.І. від 06.07.2018 року № 5/1046, вилучені у них грошові кошти і золоті злитки дійсно зберігалися в сейфі робочого кабінету слідчого Управління МВС на Придніпровській залізниці (а.с. 112, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи вилучені у позивачок грошові кошти та цінності не були визнані знаряддям вчинення кримінального правопорушення, на них не збереглися його сліди, вони не є набутими в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Позивачкою ОСОБА_1 визначений розмір матеріальної шкоди в сумі, еквівалентний вилученим коштам в сумі 2 800 доларів США, що у перерахунку на національну валюту на день звернення до суду із цим позовом (27,88 грн. за 1 долар США) дорівнює 78 064 грн.

Позивачкою ОСОБА_2 розмір матеріальної шкоди визначений в сумі, еквівалентний вилученим коштам в сумі 2 111 доларів США, що у перерахунку на національну валюту на день звернення до суду із цим позовом (26,10 грн. за 1 долар США) дорівнює 55 097грн. 10коп.

На підтвердження права власності на золоті злитки позивачкою ОСОБА_2 долучено до матеріалів справи квитанції про здійснення операцій з купівлі-продажу банківського металу (а.с. 87-91, т.1). Розмір матеріальної шкоди за вилучені золоті злитки визначено з урахуванням встановленого курсу продажу золотих злитків станом на 25.05.2018р. по відношенню до української гривні в АТ «Ощадбанк», який складає 124 540 грн. за 100 гр. злиток. Отже, вартість 10-ти злитків золота по 100 грн. складає 1 245 400 грн. Всього розмір шкоди становить 1 300 497 грн.10коп. (55 097,101 + 245 400).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, позивачі мають право на відшкодування майнової шкоди за вилучене під час обшуку майно, оскільки вилучене майно не було повернуто, вартість його не відшкодована; позивачам органами досудового слідства, наслідком яких отримання вилученого майна стало неможливим, заподіяна моральна шкода.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст.15 ЦК України).

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з п.1, 4 ч. 1 ст. 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги..

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно з п. 2 та 5 ст. 3 Закону у наведених в ст.. 1 Закону випадках громадянинові підлягають відшкодуванню (повертаються) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; та моральна шкода.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.5 Закону майно, зазначене в п.2 ст.3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Вартість жилих будинків, квартир, інших споруд відшкодовується лише у разі, якщо зазначене майно не збереглося в натурі і громадянин відмовився від надання йому рівноцінного жилого приміщення з безоплатною передачею у його власність або у разі згоди на це громадянина. Вартість втраченого житла відшкодовується виходячи з ринкових цін, що діють на момент звернення громадянина про відшкодування шкоди.

Вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю.

З матеріалів справи вбачається, що вході проведених 23.07.2015 року, співробітниками МВС, обшуків у ОСОБА_1 було вилучено 2 800 доларів США., яке речовим доказом не було визнано та арешт на ці кошти в рамках кримінального провадження не накладався; у ОСОБА_2 - вилучено майно, а саме: золото у банківських злитках у кількості 10 (десять) штук всього 1 (один) кілограм, грошові кошти на суму 2111 доларів США, носій інформації чорного кольору з сімейним фотоархівом.

Ухвалою слідчого судді від 23.07.2015 року накладено арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, а саме на золото у банківських злитках у кількості 10 (десять) штук всього 1 (один) кілограм.

21.10.2016 року слідчим АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Юнак О.А. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000074 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 248 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У постанові зазначено, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження слід вирішити питання про скасування накладеного арешту на майно у порядку, визначеному ст.174 КПК України, та повернення його власнику

05.08.2015 року у приміщенні, на той момент - СВ УМВС України на Придніпровський залізниці, з сейфу кабінету слідчого вчинено крадіжку майна, яке мало бути передане до кримінального провадження. За цим фактом порушене кримінальне провадження № 0002013 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 8, т.1).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012р. № 1104 затверджений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності під час кримінального провадження, затвердженим (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 21 Порядку, речові докази у вигляді готівки у національній валюті України або іноземній валюті передаються для зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ (далі - уповноважений банк). У разі коли готівка у національній валюті України чи іноземній валюті не містить слідів кримінального правопорушення, валютні кошти зараховуються на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки (далі - депозитний рахунок) уповноваженого банку.

Єдині правила обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна встановлено Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду.

Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (у новій редакції), затверджена наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України N 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 р. (далі Інструкції), передбачено, що відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи, є співробітник установи, який призначається спеціальним наказом прокурора, керівника органу служби безпеки, начальника органу внутрішніх справ, підрозділу податкової міліції або керівника апарату суду. Підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді (п.14 Інструкції).

Пунктом 25 Інструкції визначено, що іноземна валюта, вилучена у громадян органами дізнання та досудового слідства, які визнані речовими доказами або на які може бути звернено стягнення з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди або забезпечення вироку суду в частині конфіскації майна, реєструються у відповідному журналі та передаються в упакованому вигляді в спеціально пристосоване для зберігання речових доказів приміщення, до Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, в касу фінансового підрозділу або до банківських установ у порядку, передбаченому чинним законодавством України, зокрема з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 N 1340 "Про порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним" та наказу Міністерства фінансів України від 04.11.2004 N 692, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.11.2004 за N 1513/10112, яким затверджено Порядок обліку, зберігання і розпорядження дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави (протягом термінів чинності зазначених нормативних актів).

Відповідно до п. 26 Інструкції, дорогоцінні метали та дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння, які визнані речовими доказами або на які може бути звернено стягнення з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди або забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна, реєструються у відповідному журналі та передаються на тимчасове зберігання в упакованому вигляді в спеціально пристосоване для зберігання речових доказів приміщення або передаються на зберігання до Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України.

Згідно з п. 27 Інструкції, грошові суми в національній валюті вносяться на депозитний рахунок органу, який вилучив їх, відкритий в уповноваженому банку на підставі укладеного депозитного договору, а валютні цінності доставляються до уповноваженого банку уповноваженою особою органу, який вилучив іноземну валюту, для розміщення їх на депозитних рахунках на підставі укладених договорів.

Відповідно до п. 30 Інструкції, у тих випадках, коли перераховані у п. 25, 26, 27 цієї Інструкції грошові кошти, валюта та інші цінні папери або інші цінності є речовими доказами, вони не пізніше ніж у 3-денний строк після проведення необхідних досліджень здаються матеріально-відповідальній особі для зберігання у спеціально обладнаних для цієї мети приміщеннях, у касу фінансового підрозділу або до уповноваженого банку, на підставі постанови органу дізнання або досудового слідства, але в окремих опечатаних пакетах з описом вкладення. У таких випадках у супровідному листі (постанові органу дізнання або досудового слідства) зазначається, що цінності, які надсилаються (здаються на зберігання), є речовими доказами і зберігаються до окремого розпорядження органу, що надіслав (здав) їх на зберігання.

Речові докази, розміщені в спеціальних сховищах, а також ті, які не знаходяться разом із справою, зараховуються за тим органом, куди передається кримінальна справа, про що надсилається повідомлення за місцем зберігання речових доказів і робиться відмітка в книзі про те, в кого вони перебувають на зберіганні.

Відповідальність за збереження речових доказів несе особа, відповідальна за зберігання речових доказів органу, де вони зберігаються (п. 49 Інструкції).

Якщо речові докази та інші вилучені цінності до суду не надсилалися, а перебувають на зберіганні в органі дізнання, досудового слідства або в іншій установі, працівник апарату суду вносить до журналу запис про їх місцезнаходження. (п. 54 Інструкції).

Після винесення вироку (ухвали), постанови про закриття кримінальної справи в книзі (журналі) обліку речових доказів робиться відмітка про прийняте рішення щодо речових доказів та іншого майна із зазначенням змісту та дати рішення. Рішення щодо речових доказів підлягає виконанню після набрання вироком (ухвалою) законної сили або після закінчення строку оскарження ухвали, постанови про закриття справи. (п. 58 Інструкції).

Якщо речові докази та інше майно знаходяться на спеціальному зберіганні, за місцем їх зберігання надсилається копія або виписка з вироку, ухвали, постанови, де вказується про подальшу долю цих об`єктів. Прийняте рішення є обов`язковим для керівників тих установ, де зберігаються речові докази. (п. 59 Інструкції).

Відповідно до п. 86 Інструкції у разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказами Міністерства юстиції України N 6/5 (0106-96), Генеральної прокуратури України N 3 (0106-96 ), Міністерства фінансів України N 41 (0106-96 ) від 04.03.1996 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 р. за N 106/1131).

Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки.

Таким чином, зберігання стороною обвинувачення грошових коштів, валюти, дорогоцінних металів у сейфі робочого кабінету є грубим порушенням правил зберігання речових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 100 КПК України, у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачі мають право на відшкодування майнової шкоди за вилучене під час обшуку майно, оскільки вилучене майно не було повернуто, внаслідок порушення правил зберігання такого майна і його подальшого викрадення у серпні 2015 року з сейфу та вартість його не відшкодована.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що позивачі повинні спочатку вирішувати питання щодо відшкодування вартості втраченого майна з органом досудового слідства, а лише потім в судовому порядку після отримання відмови у задоволенні вимоги, оскільки з матеріали справи підтверджують факт марного намагання позивачок повернути втрачене майно. Це слідує з відповідей на їх запити ГУ НП в Дніпропетровській області від 08.02.2016 року № 5/1046 і від 22.11.2016р. № 37/1/К-74 (а.с. 8, 119, т.1), а також з ухвал слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2018р року, якими позивачам відмовлено у відкритті провадження за скаргами про повернення тимчасово вилученого майна (а.с. 111, 117, т.1).

Щодо відшкодування моральної шкоди завданої незаконною бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

У ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» зазначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань. Погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року, передбачене частиною 5 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Питання відшкодування моральної шкоди, що передбачено частиною 1 ст.13 Закону, за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 ст.12 Закону.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди відповідно до частини 1 ст. 4 Закону провадиться за рахунок коштів Державного бюджету.

Відповідно до ч. 2,3, ст. 13 Закону розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачам бездіяльністю посадових осіб органів досудового слідства, наслідком яких отримання вилученого майна стало неможливим, заподіяна моральна шкода, оскільки, від самого моменту закриття кримінального провадження (жовтень 2016р.) органами досудового розслідування не вчинено жодних процесуальних цій щодо повернення майна. Більш того, майно було викрадене через необачливі, протиправні дії посадових осіб органу досудового розслідування щодо незабезпечення зберігання майна у відповідності до вимог закону, що взагалі унеможливило повернення вилученого майна у власність позивачам.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не надано доказів завдання їм моральної шкоди є безпідставними, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду першої інстанції в цій частині.

Доводи апелянта щодо безпідставного стягнення коштів з рахунку ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області колегією суддів не приймаються, виходячи з наступного.

Пунктами 1, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45 передбачено, що цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Аналогічна позиція зазначена і в ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, на яку посилаються позивачі в позові.

У правовій позиції Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №521/10640/15-ц зазначено, що відповідно до вимог статті 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване судове рішення є таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: