Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 753/2362/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (головуючого), Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П. касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнив частково.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2018 рокуу частині позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення 133 998,42 грн заборгованості за договором позики змінив. Резолютивну частину рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року виклав в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 борг за договором позики від 01 липня 2011 року у розмірі 5 000 доларів США». Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року у частині позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення 3 % річних 10 925,43 грн скасував. Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 в частині стягнення 3 % річних боргу задовольнив. Стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3 % річних в розмірі 420 доларів США.

Не можу погодитися із постановою колегії суддів з таких мотивів.

1. Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 3 липня 2014 року).

2. У матеріалах справи міститься розписка від 01 липня 2011 року, в якій не встановлено строк повернення позики. Окрім того, в матеріалах справи відсутня вимога позикодавця про повернення позики.

3. Відповідно до статті 1 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

3.1. Згідно частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

4. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

4.1. Тлумачення частини першої статті 1049 ЦК України свідчить, що за відсутності домовленості позикодавця та позичальника про строк повернення позики, або при визначенні його моментом пред'явлення, позика має повертатися після спливу тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги позичальнику.

4.2. Аналіз частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що вимога позикодавця не може втілюватися в позовній заяві. Подання позикодавцем позовної заяви до суду є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть бути кваліфіковані як вимога у розумінні частини першої статті 1049 ЦК України.

5. У випадку, якщо позикодавець звертається до суду, не здійснивши пред'явлення вимоги позичальнику на підставі частини першої статті 1049 ЦК України, то відсутній обов'язок позичальника повернути позику і відповідно не може відбутися порушення прав позикодавця. Тобто, в такій ситуації строк виконання зобов'язання не настає, а тому не може мати місця й порушення зобов'язання позичальником щодо повернення позики.

6. Тому оскаржені рішення підлягали скасуванню, і у задоволенні позову слід було відмовити.

Суддя В. І. Крат