Справа № 211/1305/18
Провадження № 2/211/169/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 липня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участі:

представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кузьміч А.О.

представника відповідача Нагорного О.Г., Хобти С.Г.

за відсутності відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов Договору станом на 31.12.2017 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 51611,53 грн., яка складається із: 3102,87- заборгованість за кредитом ; 42474,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2433,88 грн. штраф (процентна складова).

До теперішнього часу відповідач ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не погасив, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просять стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 51611,53 грн., та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Представник відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, яким просив у задоволенні позову відмовити з підстав спливу строку позовної давності.

Представник позивача надала відповідь на відзив, якою вважала заперечення представника відповідача щодо позову безпідставними, а позовні вимоги обґрунтованими, на підтвердження яких додатково надала виписку по рахунку, наказ Банку, довідку про видані картки та фото клієнта з картокою.

Відповідач та його представник відповіді не надавали.

Ухвалою суду від 23.05.2018 року провадження по даній справі було відкрито. Ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження.

В ході розгляду справи ухвалою суду від 04.10.2018 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_2 про перехід розгляду справи від спрощеного до загального позовного провадження, почато підготовче провадження. Ухвалою суду від 30.01.2019 року підготовче засідання закрито.

Представник позивача Кузьміч А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала покладаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 27.05.2019 року звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог «ПРИВАТБАНКУ» просив відмовити в зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог. Просив застосувати строк позовної давності. 27.05.2019 року звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

розрахунок (а.с.5-10), довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.11 ), заява (а.с. 12), умови та правил надання банківських послуг (а.с.13-18), а також додатково надані довідку про видані картки , наказ Банку, фото клієнта з карткою та виписку по рахунку.

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: заяву, умови та правила надання банківських послуг, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, фото клієнта з карткою, довідку про видані картки та виписку по рахунку, так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме укладення кредитного договору, умови надання кредиту та порядок його погашення, строк дії картки.

Суд вважає належними доказами: відомості, банківську ліцензію, статут , так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підстави здійснення позивачем діяльності щодо надання банківських послуг.

Суд вважає належними доказами: розрахунок, так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме суму заборгованості за кредитним договором.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Так в судовому засіданні встановлено, що 06.07.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України (а.с. 12-18).

З даної заяви вбачається, що відповідачу 06.07.2006 року був відкритий картковий рахунок та була надана кредитна картка «Універсальна » за № НОМЕР_1 , строк дії якої зазначено - 3 роки, з кредитним лімітом 1700,00 грн.

З даної заяви вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

В свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць (36 % на рік) на суму залишку заборгованості.

Згідно наданих позивачем статутних документів, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" є правонаступником прав та обов`язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний банк "ПриватБанк" .

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

За змістом ч. 4 ст. 202 ЦК України двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч. 3, 5 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту Позичальнику.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦПК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Наказом шаблоном № 906 СП-2010-256 від 06.03.2010 року були затвердженні Умови та Правила надання банківських послуг для ПриватБанка та всіх дочірніх банків.

Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, своїм підписом в заяві ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді.

Факт підписання заяви, ознайомлення з Умовами та правилами надання кредиту відповідачем ОСОБА_1 та його представником не спростовано, як і дійсність виконаного відповідачем підпису на заяві.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви про приєднання, 06 липня 2006 року було укладено в письмовій формі кредитний договір та відповідачу була надана кредитна картка «Універсальна» за № НОМЕР_1 , що також вбачається на фотознімку відповідача.

Судом прийнято до уваги, що положення ст. 204 ЦК України встановлюють презумпцію правомірності правочину.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що кредитна картка № НОМЕР_1 оформлена на ОСОБА_1 почала діяти з 18 липня 2006 року, ОСОБА_1 отримав кредит в початково визначеному розмірі 1700,00 грн. 05.11.2010 року кредитний ліміт було збільшено до 1900, 00 грн., а потім 01.04.2011 року до 2700,00 грн. (а.с. 11).

Відповідно до п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проводе перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видання кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку у будь який час змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право здійснювати зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш як за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, а саме у витязі по Картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо на протязі сім днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою право в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Пунктом 9.12 Умов сторони погодили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до довідки банку № 30.1.0.0/2-20180813/3417 від 13.09.2018 року ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором були видані кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , зі строк дії пере випущеної карки до останнього дня 05.2018 року.

Підпунктами 3.1.1, 3.1.3, 3.1.5 Умов, визначено, що строк дії картки вказано на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява клієнта про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для сплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Заказані клієнтом картки, в тому числі продовжені з новим строком дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту, зокрема кредитні картки строком до 6 місяців

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту). Оплати винагороди банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7. Умов та правил надання банківських послуг.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши ОСОБА_1 кредит, однак останній взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував , вчасно не вносив платежі за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Статтею 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На момент оформлення кредитного договору банком було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3 % на місяць (36 % на рік).

Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором станом на 31.12.2017 року становить в розмірі 51611,53 грн., яка складається з: 3102,87 грн. - заборгованість за кредитом; 42474,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2433,88 грн. - штраф (процентна складова).

Такий розрахунок в частині заборгованості за кредитом, процентами, комісією за користування кредитом та пенею ОСОБА_1 не спростував належними та достовірними доказами, відповідно до вимог ст.ст.76-78,81,83 ЦПК, а тому суд приймає його за основу суми боргу.

Випискою по рахунку підтверджується, що відповідач користувався кредитними коштами.

Дійсність кредитного договору в устаноленому законом порядку відповідач не оспорював.

З надої виписки з карткового рахунку, прослідковується, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, шляхом зняття коштів через банкомат, поповнення карткового рахунку, здійснення розрахунків через термінали в касах магазинів, що також є підтвердженням що ОСОБА_1 отримував кредитну картку, а значить що останній знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не укладав кредитний договір судом до уваги не приймається.

Пунктом 21 Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст.611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафів (фіксованої частини та процентної складової) на загальну суму 2933,88 гривень не підлягає задоволенню оскільки одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст.61 Конституції України, про що зазначено у правовому висновку постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Зазначена правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 6 лютого 2018року у справі № 1521/5041/12-ц, в постанові від 18квітня 2018року у справі № 705/6051/15-ц, та в постанові від 16 травня 2018 року по справі № 548/264/15-ц, яка відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Врахувавши наведене та відповідно до статті 549 ЦК України Верховний Суд України зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості, суд виходить з доведеності розміру заборгованості за тілом кредиту - 3102,87 грн., однак не може погодитись із розміром заборгованості по процентам, з огляду на таке.

У межах строку кредитування до закінчення дії кредитного договору, а саме 31.05.2018, відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у період до 25 числа кожного місяця за погодженою сторонами ставкою 3 % на місяць.

Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 01.09.2014 підвищив розмір процентної ставки до 34,80%, а 01.04.2015 підвищив вказаний розмір ще раз, до 43,20% річних.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, яка була дійсна на момент укладення договору), процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі за №6-1374цс17, суд вищої інстанції дійшов висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

В матеріалах справи відсутні докази того, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в визначений ст.1056-1 ЦК України спосіб, належним чином, письмово повідомило позичальника про зміну процентної ставки, а також доказів отримання відповідачем вказаного листа, про зміну умов договору, під розписку в матеріалах справи немає.

Суд не приймає до уваги посилання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на Умови та Правила надання банківських послуг, згідно яких, боржник зобов`язаний самостійно отримувати виписки про стан картрахунків, у тому числі відслідковувати розмір процентної ставки, оскільки вказані умови договору, щодо повідомлення суперечать визначеному Законом порядку та є нікчемними.

Враховуючи, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підвищило процентну ставку за користування кредитом без належного повідомлення про це відповідача, в односторонньому порядку, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню лише в межах попередньої відсоткової ставки, яка узгоджена сторонами під час укладення кредитного договору - 36% річних.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018.

За таких обставин суд вважає за необхідне провести перерахунок заборгованості за користування кредитом із застосуванням попередньої відсоткової ставки 36% річних (3 % на місяць) за період з 01.09.2014 по 31.12.2017 року , виходячи з наступного: 3102,87 грн. /100 *36% /365 *1217 днів = 3724,46 грн.

Процентна ставка = 1 * ставок НБУ. Розраховується за формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] * [Процентна ставка (%)] : 100% : 365 днів * [Кількість днів].

Виходячи з того, що нараховані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсотки за користування кредитними коштами, отриманими за договором, не відповідають умовам укладеного між сторонами договору, за результатами проведеного перерахунку суд дійшов висновку, що на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають до стягнення із ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором № б/н від 06.07.2006 в сумі 3724,46 грн.

Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач в порушення умов договору кредит не повернув, а тому позовні вимоги про стягнення виниклої заборгованості за кредитом у сумі 3102,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 3724,46 грн. та пені у сумі 3100,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема, з розміром процентів, які нараховуються банком, можливості нарахування пені внаслідок неналежного виконання умов договору, та за власним бажанням погодився з запропонованими банком умовами договору.

Стосовно твердження представника відповідача щодо звернення позивача з даним позовом з пропуском строку позовної давності, суд приходить до наступного висновку. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців (п. 1.1.7.12). Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці, а саме травень 2018 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 30.03.2018 року, тобто до спливу, передбаченого ст. 257 ЦК України, строку позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 223, 264-265, 354-355ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.07.2006 року, що виникла станом на 31.12.2017 року, у розмірі 9927 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім ) грн. 33 коп., з яких: 3102,87 грн. - заборгованість за кредитом; 3724,46 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3100,00 грн. - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві ) грн. 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко