Справа № 214/5471/18
2/214/863/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про скасування реєстрації нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про скасування реєстрації нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник відповідача ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, повторно надав до суду заяву про залишення позовної заяви без руху. В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_7 Верховного Суду при розгляді питання щодо підсудності спорів про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно зробила висновок, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд зазначив, що вказаний спір є спором про право. Оскільки в справі, що розглядається, спір між сторонами є спором щодо права власності на нерухоме майно, то судовий збір підлягає сплаті за ставкою позову майнового характеру. Позивачами сплачений судовий збір за позовною заявою немайнового характеру. При цьому оплата повинна бути здійснена кожним позивачем окремо. В звязку з чим, просив залишити позовну заяву без руху.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2, кожен окремо, заперечували проти задоволення заяви представника відповідача про залишення позову без руху.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява представника відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Сакаганаського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без руху відмовлено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви долучено квитанцію №1/6 від 15.08.2018 року на імя позивача ОСОБА_1, про сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. за вимогою немайнового характеру, який відповідає розміру визначеному підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на день подання позову до суду).

Як розяснено в п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Так, позивачами заявлено вимогу саме немайнового характеру, оскільки останні просять суд скасувати в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресною: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Волосевича, 45.

При цьому вимогу про визнання права власності на нерухоме майно ними не заявлено. Так як, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_4 є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.2017 року. Позивач ОСОБА_5 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про власності на житло № С1106 від 06.10.200 року.

В свою чергу, право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Волосевича, буд. 45 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_6 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2015 року, яке постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року сковане.

Саме наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності, який позивачі просять скасувати, є предметом позовних вимог.

З викладеного слідує, що позивачі вірно визначилися з характером позовної вимоги як немайнової та відповідно сплатити судковий збір за діючими на день звернення до суду ставками судового збору.

Що стосується необхідності сплати судового збору кожним позивачем окремо, то суд дійшов до такого висновку.

Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на день подання позову до суду), у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Натомість, як вказано в п. 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Закон України «Про судовий збір» не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі, визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, сплата усієї суми судового збору лише одним позивачем не є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без руху не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.174, 177, 185, 260, 264, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без руху відмовити.

Повний текст ухвали складено 25.02.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ткаченко