ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 397/618/18

провадження № 22-ц/4809/143/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А. Черненка В.В.

з участю секретаря: Антошиної А.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ОЛТО» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року, у складі головуючого судді Мирошниченка Д.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ОЛТО» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ОЛТО» (далі ТОВ Фірма «ОЛТО») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Просила:

визнати недійсним з моменту укладення договір міни земельних ділянок № 706 від 26 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного округу Кіровоградської області Котляренком Юрієм Івановичем;

скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,01 га, що знаходиться за адресою: Цвітненська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки -НОМЕР_1 з внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 4,0802 га, що знаходиться за адресою: Цвітненська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2 з внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказував, що між ОСОБА_4 та ТОВ Фірма «ОЛТО» 21 лютого 2008 року за № 88 укладено договір оренди землі, а саме: земельної ділянки площею 4,08 га кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Строк дії договору, згідно п. 2.1 розділу 2, десять років, тобто до 21 лютого 2018 року. КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України» 8 серпня 2008 року здійснено державну реєстрацію Договору. Щодо всіх істотних умов договору між сторонами було досягнуто згоди. Договір за взаємною згодою сторін не припинявся та достроково не розривався, орендар у добровільному порядку від оренди земельної ділянки не відмовлявся, його умови сторонами виконувалися.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_4 право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом перейшло до її онуки ОСОБА_1.

Позивач вважає, що перехід права власності на земельну ділянку, у тому числі в порядку спадкування за законом, не є підставою для розірвання чи припинення договору.

ТОВ Фірма «ОЛТО» повідомлень у будь-якій формі від спадкоємця ОСОБА_1 про набуття нею права власності на земельну ділянку не отримувало. Про даний факт працівникам товариства стало відомо випадково. З метою реалізації переважного права на укладення договору на новий строк (поновлення договору оренди землі), 16.01.2018 року на адресу відповідача було скеровано відповідний лист-повідомлення з проектом додаткової угоди. У подальшому, у зв'язку з неотриманням відповіді, здійснено перевірку об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внаслідок чого встановлено, що ОСОБА_5, на підставі договору міни № 706 від 26 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренко Ю.І., відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_2

Відповідно до абзаців 1 - 3 підпункту «б» п. 15 розділу X Перехідних положень ЗК України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається купівля-продаж або інший спосіб відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Згідно ч. 1, 2. 3, 5 ст. 9 Закону №161-XIV (в редакції від 05.04.2015 року, яка діяла, на час виникнення спірних правовідносин) орендар, який відповідно до закону може мати у власності орендовану земельну ділянку, має переважне право на придбання її у власність у разі продажу цієї земельної ділянки, за умови, що він сплачує ціну, за якою вона продається, а в разі продажу на аукціоні - якщо його пропозиція є рівною з пропозицією, яка є найбільшою із запропонованих учасниками аукціону. Орендодавець зобов'язаний повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку, третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається. У разі відмови орендаря від свого переважного права на придбання орендованої земельної ділянки до нового власника такої земельної ділянки переходять права та обов'язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки. Орендар може придбати земельну ділянку, що перебуває в оренді, за умови згоди орендодавця на продаж цієї земельної ділянки.

Оскільки, оспорюваний правочин укладено в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) до того ж з порушенням переважного права ТОВ Фірма «ОЛТО», що суперечить вимогам підпункту «б» пункту 15 Перехідних положень ЗУ України та ст.9 Закону №161-ХІV, то в силу положень вищенаведених норм він не відповідає вимогам закону і тому не має юридичної сили і повинен бути визнаний недійсним з моменту його вчинення, а державна реєстрація речових прав на нерухоме майно-земельні ділянки, що були предметом міни, підлягають скасуванню.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що позовні вимоги позивача є передчасними, оскільки його право як орендаря на продовження строку дії договору оренди, відповідачем ОСОБА_2, яка є власником земельної ділянки, - не порушено, укладення між відповідачами договору міни, не перешкоджає позивачу користуватися земельною ділянкою і не перешкоджає у подальшому орендувати земельну ділянку, встановивши відповідні орендні відносини з відповідачем ОСОБА_2

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. У скарзі посилається на ч.1-5 ст.9 Закону України «Про оренду землі» №161 -XIV ( в редакції від 05.04.2015 року) та вказує, що орендар, який відповідно до закону може мати у власності орендовану земельну ділянку, має переважне право на придбання її у власність у разі продажу цієї земельної ділянки. Вказує, що орендодавець зобов'язаний повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається. Про свій намір відчужувати успадковану земельну ділянку ОСОБА_1 не повідомляла.

Також до апеляційного суду представником позивача подано клопотання про стягнення з відповідачів витрати на правову допомогу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що 21.02.2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ Фірма «ОЛТО» було укладено договір оренди земельної ділянки, терміном на 10 років. 08.08.2008 року вказаний договір зареєстровано в реєстрі за № 52 (а.с. 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4

З заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, звернулася її онука - ОСОБА_1 (а.с. 71-105).

ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, перейшло право власності на спадщину спадкодавця ОСОБА_4, а саме: на земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_2, площею 4,08 га, яка розташована на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Вказана земельна ділянка належала на праві власності бабі позивача ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05.05.2000 року (а.с. 15-17).

Згідно листа повідомлення про використання переважного права, щодо поновлення договору оренди землі вих. № 27 від 16.01.2018 року, ТОВ Фірма «ОЛТО» повідомила відповідача ОСОБА_1 про поновлення договору оренди землі № 88 від 21.02.2018 року, і було направлено відповідачу ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 16.01.2018 року (а.с. 12-13).

Згідно договору міни (обміну) земельної ділянки від 26 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Котляренком Ю.І., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили обмін належних їм на праві власності земельних ділянок. Земельна ділянка, що розташована на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, площею 4,0802 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 перейшла в особисту власність ОСОБА_2, а земельна ділянка, що розташована на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, площею 0,01 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 перейшла в особисту власність ОСОБА_1 Міна проводилась без доплати. Обмеження на земельні ділянки були відсутні, що було перевірено нотаріусом на підставі відповідних витягів (а.с. 148-155).

Згідно ст. 715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору міни.

До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов?язання (ст. 716 ЦК України).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що договір міни (обміну) земельних ділянок, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідає вимогам ст. 203 ЦК України та відсутні підстави для визнання його недійсним.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Спірний договір міни (обміну) земельної ділянки не створив та не створює для позивача жодних юридичних наслідків, позивач на даний час, як встановлено під час розгляду справи у суді продовжує користуватися земельною ділянкою, жодних перешкод щодо користування земельною ділянкою до закінчення терміну дії договору оренди, відповідачі позивачу не чинять.

Позивачу відомо, що земельна ділянка до закінчення договору оренди перебуває у власності ОСОБА_2, з жодними пропозиціями до останньої не звертався.

Правильним є висновок суду, що позовні вимоги передчасні, оскільки право позивача як орендаря земельної ділянки не порушено.

Доводи апеляційної скарги про переважне право позивача на придбання земельної ділянки та зобов'язання орендодавця щодо повідомлення у письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається безпідставні та необґрунтовані, оскільки позивач не мав наявної можливості у такий спосіб відчуження як міна, надати відповідачу - ОСОБА_1 аналогічну земельну ділянку саме такого розташування і саме у тій місцевості як зазначено у договорі міни (обміну) земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Понесені судові витрати, повязані з розглядом справи залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ОЛТО» - залишити без задоволення.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

01.02.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

В.В. Черненко