ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/299/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/15474/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 03 червня 2010 року між ними було зареєстровано шлюб, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 10 листопада 2017 року розірвано.

11 березня 2015 року сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,1 м.кв. Право власності на квартиру зареєстровано на ОСОБА_4 А тому, позивач просив здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши йому у приватну власність 1/2 частину вказаної квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року позов задоволено. Виділено ОСОБА_5 у приватну власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, залишивши за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину вказаного майна.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 749 грн. 19 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають для значення для справи та не врахував ту обставину, що квартиру було придбано за її особисті кошти. Крім того, після припинення шлюбу вона за власний кошт здійснила ремонт у спірній квартирі та разом з дітьми проживає там. Також, як зазначає ОСОБА_4, суд не з'ясував питання щодо можливості внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації частки у майні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 3 червня 2010 року по 10 листопада 2017 року (а.с. 10). За час шлюбу сторонами та за спільні кошти подружжя 11 березня 2015 року була придбана квартира АДРЕСА_1.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 11.03.2015 зареєстровано на ОСОБА_4 (а.с. 14).

Відповідно до частини першої статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).

Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції правильно встановив, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу та дійшов обґрунтованого висновку про те, що квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та частки сторін у вказаному нерухомому майні є рівними.

При цьому, підстав для відступу від принципу рівності часток майна подружжя при його поділі, передбачених частиною третьою статті 70 СК України, судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна квартира придбана ОСОБА_4 за особисті кошти є безпідставними, оскільки нею не надано належних та допустимих доказів в підтвердження вказаного факту. Крім того, укладення договору від імені відповідача також не свідчить, що квартира придбавалась нею за особисті кошти.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на проведення ОСОБА_4 ремонту у спірній квартирі, оскільки вказані обставини не можуть слугувати підставою для збільшення частки у спільному майні подружжя та/або відмови у задоволенні позову про поділ майна подружжя.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І. Провадження № 22-ц/4820/299/19

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 48