Справа № 589/2144/18
Провадження № 2/589/331/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Євдокімової О.П.,

за участю секретаря Юрочко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Шосткинського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ТОВ "Служба термінового кредитування до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Служба термінового кредитування звернувся до суду з позовом до позивача, про стягнення заборгованості по кредитному договору, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору від 20.06.2014р. № 52 та отримала кредитні кошти в сумі 700 грн. із кінцевим строком повернення 03.07.2014р. зі сплатою 196 грн. процентів за користування кредитом.

Оскільки, відповідачем не було виконано належним чином прийняті на себе зобовязання в частині своєчасного погашення кредитної заборгованості та відсотків, тому позивач просить стягнути на свою користь заборгованість у сумі 19381,62 грн з яких 400,00 основний борг, 112,00 грн. проценти за договором, 17090,00 грн. пеня за договором та 1779,62 грн. сума сплаченого судового збору при зверненні з позовом до суду.

В судове засідання представник позивача надав заяву в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення та заяву в якій просив справу розглядати без його участі.

Суд вивчивши матеріали справи, заперечення відповідача, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування майном.

Статтями 610-611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання

відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яке неминуче має настати, дії виконанню з настанням цієї події.

Так судом встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору.

Відповідно до кредитного договору від 20.06.2014р. № 52 позивач надав а відповідач отримала кредитні кошти в сумі 700 грн. із кінцевим строком повернення 03.07.2014 р. зі сплатою 196 грн. процентів за користування кредитом.(а.с. 5-6).

У порушення умов даного договору відповідач зобовязання належним чином не виконала, в звязку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 08.05.2018 року становить: 400,00 грн. основна сума боргу; 112,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 9-33)., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь ТОВ «Служба термінового кредитування».

Що стосується позовних вимог в частині стягнення нарахованої пені в розмірі 17090,00 грн. то суд вважає дану вимогу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З урахуванням ст.2 ЦПК України щодо загальних засад та завдань цивільного судочинства та п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України відносно обов'язку суду сприяти сторонам в здійсненні їхніх прав, застосовуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України суд вправі зменшити розмір неустойки (пені) як цивільно-правової відповідальності боржника за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року у справі №6-100цс14.

В розумінні ч.3 ст.551 ЦК України істотними обставинами можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України та мають іншу правову природу.

В ході судового розгляду встановлено, що розмір основного збитку, завданого відповідачем, становить 512,00 грн. (з розрахунку: 400 грн. основного боргу + 112,00 грн. відсотки), в той час як заборгованість за пенею, нарахованою за прострочення виконання відповідачем кредитних зобов'язань станом на 08.05.2018 року складає 17090,00 грн. Таким чином, очевидним є те, що заявлений позивачем розмір пені є не співмірним з розміром основного збитку, завданого відповідачем і не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права, що також передбачено в абз.2 п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №7-рп/13.

Враховуючи встановлену не співмірність, розмір основного збитку та відсутність доказів звернення позивача з досудовими вимогами до відповідача для погашення нею заборгованості в добровільному порядку, суд вважає за необхідним застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені до 2 000 грн., що кореспондується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 04.11.2015 року у справі № 6-1120цс15, від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14.

Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Служба термінового кредитування» заборгованості за кредитним договором № 52 від 20.06.2014 року станом на 08.05.2018 року в загальному розмірі 2512,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом 400,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 112,00 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2 000 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається пропорційно розміру задоволення позовних вимог, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 228,37 грн. (1762 грн. * 2512,00 / 19381,62).

Керуючись ст.ст. 79-81, 83, 89, 263-265, 267 ЦПК України, ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВ "Служба термінового кредитування до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Служба термінового кредитування 2740,37 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 400,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 112,00 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2 000 грн. та судовий збір 228,37 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «;Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_2