РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/685/19

2/609/345/2019

12 вересня 2019 року

Шумський районний суд Тернопільської області

В складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Кравчук Л.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу

за позовом: ОСОБА_2 до

відповідача: ПАТ «Ідея Банк»

вимоги позивача: про захист прав споживачів

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 07 червня 2019 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ПАТ «Ідея Банк» (далі відповідач), в якому просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, стягнувши з ПАТ « Ідея Банк» на його користь 13715,48 грн. ( тринадцять тисяч сімсот п`ятнадцять грн. 48. коп. ) незаконно отриманих коштів ( у зв`язку з нікчемністю п. 1.12 Договору № Р29.330.70326 від 16.09.2016 року); стягнути з ПАТ «Ідея Банк» на його користь три проценти річних від простроченої суми за весь період, що становить на дату подання позову 704,56 грн ( сімсот чотири грн. 56 коп), а також інфляційні збитки у розмірі 2427,56 грн( дві тисячі чотириста двадцять сім грн. 56 коп) та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн( п`ять тисяч грн.00 коп).

2. Позов обґрунтовано тим, що 16 вересня 2016 року між ним та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р29.330.70326, згідно якого йому було надано кредит на поточні потреби в сумі 19999грн.

Перед укладенням зазначеного договору з ним не було проведено переддоговірної роботи в порядку ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не повідомлено про орієнтовний розмір кредиту, що призвело до неправильного розуміння ним суті цього банківського продукту.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у цивільній справі № 609/371/18 позов позивача до ПАТ « Ідея Банк» в частині вимог про визнання нікчемним пункту 1.12 кредитного договору № Р29.330.70326 від 16.09.2016 року задоволено та визнано пункт 1.12 кредитного договору нікчемним. В той час судом апеляційної інстанції не було застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину, а ним , як позивачем по справі, дана позовна вимога не була заявлена. З огляду на нікчемність пункту 1.12 кредитного договору, а саме: щомісячну плату комісії за обслуговування кредиту, за період з 31.10.2016 року по 24.01.2018 року ним було сплачено 13715,48грн. Так, позивачем за даним кредитним договором було здійснено тринадцять платежів на загальну суму 34274,40 грн., із них відповідачем зараховано 13715,48 грн.- в погашення комісії за обслуговування кредиту; 16080,58 грн-погашення тіла кредиту; 3024,90 грн-погашення процентів за користування кредитними коштами; 1453,44 грн- інші штрафні санкції нерозшифровані банком взагалі. В зв`язку з чим, позивачу було завдано збитків незаконним отриманням та користуванням коштами (комісії), які відповідач йому не відшкодував, а продовжує користуватись цими коштами по даний час.

Відтак вважає, що сума боргу з урахуванням санкцій, що підлягають йому до відшкодування з відповідача складає 16847,68 грн. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача Писаренко Н.О. позов підтримала повністю, просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, стягнувши з ПАТ « Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 13715,48 грн. ( тринадцять тисяч сімсот п`ятнадцять грн. 48. коп. ) незаконно отриманих коштів ,у зв`язку з нікчемністю п. 1.12 Договору № Р29.330.70326 від 16.09.2016 року; стягнути з ПАТ «Ідея Банк» на його користь три проценти річних від простроченої суми за весь період, що становить на дату подання позову 704,56 грн ( сімсот чотири гривні 56 коп), а також інфляційні збитки у розмірі 2427,56 грн( дві тисячі чотириста двадцять сім гривень 56 коп) та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн( п`ять тисяч грн.00 коп).

Представник відповідача ПАТ « Ідея Банк» подав відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечив вимоги позивача. Свою позицію мотивує тим, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у цивільній справі № 609/371/18 позов позивача до ПАТ « Ідея Банк» в частині вимог про визнання нікчемним пункту 1.12 кредитного договору № Р29.330.70326 від 16.09.2016 року задоволено та визнано пункт 1.12 кредитного договору нікчемним, однак суд, приймаючи дану постанову, не застосував наслідки недійсності правочину та не зобов`язував жодним чином відповідача здійснити повернення сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості позивачу. У свою чергу ПАТ « Ідея Банк» здійснив сторнування сплачених позивачем плати за обслуговування кредитної заборгованості та у зв`язку наявності у позивача заборгованості по кредиту (основної суми) та прострочених процентів за користування кредитом, здійснивши коригування по Кредитному договору, а саме: суму в розмірі 3204 грн.74 коп. було спрямовано на погашення кредиту; суму в розмірі 672 грн.19 коп. було спрямовано на погашення процентів(у тому числі прострочених); суму в розмірі 8 грн.11 коп. було спрямовано на погашення пені за прострочення основного боргу. Залишок коштів в розмірі 9755 грн.73 коп. банком спрямовано на транзитний рахунок, який підлягає поверненню позивачу на першу його вимогу. Також відповідач звертає увагу на те, що згідно п.2.1 Кредитного договору №Р29.330.70326 від 16.09.2016 року повернення кредиту позивачем здійснювалось виключно на транзитний рахунок № НОМЕР_1 в банку, МФО 336310. Просить справу слухати без участі представника відповідача, а справу провадженням закрити.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду 11червня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 16 липня 2019 року.

4. Ухвалою суду 16 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 15 серпня 2019 року, у зв`язку із тим, що головуючий суддя знаходовся в нарадчій кімнаті по цивільній справі №609/382/19, розгляд справи відкладено на 12 вересня 2019 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

5. 16 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір № Р29.330.70326, згідно якого позивачу було надано кредит в сумі 19999грн.

6. Як вбачається із виписки по особовим рахункам за період з 16.09.2016 року по 06.11.2018 року позивачем було здійснено тринадцять платежів на загальну суму 34274,40 грн.,із них відповідачем зараховано 13715,48 грн.- в погашення комісії за обслуговування кредиту; 16080,58 грн-погашення тіла кредиту; 3024,90 грн-погашення процентів за користування кредитними коштами; 1453,44 грн- інші штрафні санкції

7. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у цивільній справі № 609/371/18 позов позивача до ПАТ « Ідея Банк» в частині вимог про визнання нікчемним пункту 1.12 кредитного договору № Р29.330.70326 від 16.09.2016 року задоволено та визнано пункт 1.12 кредитного договору нікчемним.

8. Згідно виписки по рахункам за період з 16.09.2016 року по 25.06.2019року та Розрахунку боргу станом на 25.06.2019 року, які додаються відповідачем до відзиву на позовну заяву вбачається, що сума в розмірі 3204 грн.74 коп. була спрямована на погашення кредиту; суму в розмірі 672 грн.19 коп. було спрямовано на погашення процентів( у тому числі прострочених); суму в розмірі 8грн. 11коп. було спрямовано на погашення пені за прострочення основного боргу.

Залишок коштів в розмірі 9755 грн.73 коп. банком спрямовано на транзитний рахунок.

ІV. Оцінка Суду.

9. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

ч.5 ст. 216 ЦК України зазначає, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою стороною

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно із ч.1,3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавцю ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту, зокрема, зазначається детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача ( У процентому значенні та грошовому виразі ) з врахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

10. Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

11. Згідно з п.8 ст. 47 «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

12. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 6 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

13. Згідно з ч.5 ст. 11, ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення, згідно з якими передбачаються зміни у будь - яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець ( виконавець ) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнано недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Тобто несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсним.

14. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

15. Судом встановлено, що дійсно в провадженні Шумського районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів .

Усі наведені факти і обставини були повністю встановлені Шумським районним судом Тернопільської області та викладені в рішенні суду від 21 серпня 2018 року, а також Тернопільським апеляційним судом та викладені у постанові суду від 27грудня 2018 року

16. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд приходить до висновку про порушення прав позивача.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення позову в частині заявлених вимог в порушення захисту прав споживача.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

17. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

18. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

19. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

20. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

21. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

22. Як вбачається з попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, які поніс позивач, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складаються з наступного: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції- 960 грн, підготовка та подання позовної заяви в порядку ЗУ « Про захист прав споживача»-1500 грн; збір доказів- 540 грн; два виїзди адвоката до суду для участі у підготовчому засіданні та розгляді справи по суті-2000 грн. Разом сума за надання професійної правничої допомоги складає 5000 грн

23. Згідно довідки про сплату юридичних послуг №1 від 24.06.2019 року наданої адвокатом Писаренко Н.О., вбачається що позивач сплатив за юридичні послуги адвоката у відповідності до попереднього орієнтовного розрахунку 5000 грн, які просить стягнути з відповідача

Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат,пов`язаних із наданням правничої допомоги,оформлені увстановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера,платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ,касові чеки та ін.),які б засвідчували факт того,що позивач ОСОБА_2 дійсно поніс витрати на правничу допомогу,матеріали справи немістять. Попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які поніс позивач, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та довідка про сплату юридичних послуг №1 від 24.06.2019 року, не є доказом таких витрат.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення в його користь з відповідача ПАТ « Ідея Банк» судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

24. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із чим, оскільки в даних правовідносинах позивач звільнений від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача у розмірі 768 грн. 40 коп.

З цих підстав,

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,133, 137, 258-259, 263-265 Цивільно процесуального кодексу України, статтями 216,236 525,526 , 549, 550, 253, 257, 258, 264, 266, 625 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (м. Львів, вул. Валова, 11, ) в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів - задоволити частково.

2. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, стягнувши з ПАТ « Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 13715,48 грн. ( тринадцять тисяч сімсот п`ятнадцять грн. 48. коп. ) у зв`язку з нікчемністю п. 1.12 Договору № Р29.330.70326 від 16.09.2016 року.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (м. Львів, вул. Валова, 11, ) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) три проценти річних від простроченої суми за весь період, що становить на дату подання позову 704,56 грн ( сімсот чотири гривні 56 коп).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (м. Львів, вул. Валова, 11, ) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), інфляційні збитки у розмірі 2427,56 грн( дві тисячі чотириста двадцять сім гривень 56 коп).

В решті позову відмовити.

5.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (м. Львів, вул. Валова, 11, ) в дохід держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шумський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 12 вересня 2019 року.

Суддя: О. В. Ковтунович