провадження № 6/752/88/19
УХВАЛА

20.02.2019 року Голосцївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П

з участю секретаря судового засдіання Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву відповідача (боржника) ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-1383/10 за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В жовтні 2018 року відповідач (боржник) ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій зазначила, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва справі № 2-1383/10 із відповідачів на користь позивача було солідарно стягнуто суму заборгованості в розмірі 2585668 грн. 75 коп. На виконання даного рішення, було видано виконавчий лист та державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Вона добровільно погасила весь борг перед стягувачем, що підтверджується відповідною довідкою. На даний час будь-яких фінансових зобов»язань перед позивачем вона не має, однак, оскільки, нею сплачені кошти безпосередньо стягувачу, а не на рахунок органу державної виконавчої служби, державний виконавець закрити виконавче провадження не може. Таким чином, сума заборгованості, яка вказана у виконавчому листі, повністю погашена, а відтак наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання боржник ОСОБА_2 не з»явилась. В матеріалах справи наявна письмова заява від 24.01.2018 року про можливість розгляду справи без її участі, а також 20.02.2019 року остання суду подала письмову заяву про відкладення розгляду справи, однак, будь-яких доказів на підтвердження поважності неявки суду не надала.

Представник стягувача в судовому засідання просив відмовити в задоволенні заяви за її необгрунтованісю та безпідставністю та просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки, боржник борг перед стягувачем не погасила, а надані нею довідки про відсутність заборгованості не підписані повноважною особою стягувача та є підробленими.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги розумні строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторіни на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2010 року, позов КС «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості був задоволений (т. 1 а.с.80-83).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2012 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2012 року залишено без змін (т. 1 а.с.232-236).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2012 року, у справі було видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-1383/10 (т. 2 а.с.64-65).

07.12.2012 року судом було видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-1383/10 (т. 2 а.с.109).

02.08.2016 року постановою державного виконавця було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1383/10 від 07.12.2012 року, в зв»язку із пропуском строку пред»явлення виконавчого документа до виконання (а.с.111).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2017 року, в задоволенні заяви представника КС «Тринадцята зарплатня» про поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі № 2-1383/10, було відмовлено (т. 2 а.с.148-151).

Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 24.11.2017 року, апеляційну скаргу КС «Тринадцята зарплатня» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2017 року, було визнано неподаною та повернуто позивачу (т. 2 а.с.176).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2018 року, в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду, було відмовлено (т. 2 а.с.194-196).

Відповідно до листа Бучанського міського відділу державної виконавчої служби № 46192840 від 22.02.2018 року, було встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 46192840 щодо стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь КС «Тринадцята зарплатня» суми заборгованості в розмірі 2585668 грн. 75 коп. (т. 2 а.с.202).

Крім того, зазначеним листом ОСОБА_2 було проінформовано про те, що чинним законом не передбачено закінчення виконавчого провадження на підставі погашення боргу перед стягувачем поза виконавчим провадженням у добровільному порядку, а зняття арешту з майна можливе лише після того, коли будуть відповідні надходження на рахунок органів державної виконавчої служби суми коштів стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, та штрафів накладених на боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.76-78, ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частинами 1, 2 статті 432 ЦПК України визначено підстави подання та загальний порядок розгляду судом заяв стягувачів, або боржників про виправлення помилки допущеної при оформленні або видачі виконавчого листа, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом.

Частина 2 статті 432 ЦПК України містить підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю, або частково: 1) якщо його видано помилково; 2) якщо обов»язок боржника відсутній повністю чи частково у зв»язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному чи касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого виконавчий лист було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни виконавчий лист ще не було виконано повністю або частково).

Частиною 4 статті 432 ЦПК України передбачено, що коли стягнення за виконавчим листом, визнаним таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, вже відбулося, суд на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Отже, до відповідної заяви боржника має бути додано довідку, підписану керівником і головним (старшим) бухгалтером підприємства, установи, організації на виконанні яких знаходився виконавчий лист, про те, що суму, стягнуту за раніше виданим виконавчим листом, списано з його рахунку, або майно вилучено в порядку здійснення виконавчого провадження, а на вимогу суду - й інший документ (документи), який підтверджує зазначені обставини, як то акт опису та вилучення майна, складений державним виконавцем, докази списання (перерахування) коштів з рахунку боржника тощо.

Стаття 129 Конституції України визначає обов'язковість судового рішення як одну із основних засад судочинства.

В даному випадку судом встановлено, що виконавчий лист не є таким, що виданий помилково, його зміст узгоджується з резолютивною частиною рішення суду.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до листа КС «Тринадцята зарплатня» № 17 від 15.02.2018 року, позивач зазначив, що станом на 15.02.2018 року будь-яка заборгованість по кредитному договору відсутня, а кредит погашений в повному обсязі. Жодних претензій та вимог до ОСОБА_2 відносно кредиту, - кредитна спілка немає (т. 2 а.с.201).

Разом з тим, стороною стягувача заперечується видача будь-яких довідок боржнику щодо відсутності заборгованості за кредитом. Останній, зазначає, що документи на які посилається боржник є підробленими.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріали справи не містять посилань на будь-які належні та допустимі докази перерахування боржником суми заборгованості на розрахункові рахунку стягувача, а тому доводи сторони стягувача в цій частині є слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Крім того, суд вважає, що боржник переконливих та достовірних доказів на підтвердження добровільного погашення суми заборгованості перед стягувачем суду не надав, тобто зазначених обставин не довів, чим не виконав вимоги ст.ст. 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наявність заперечень стягувача щодо погашення заборгованості боржником за виконавчим листом, відсутність в матеріалах справи переконливих доказів добровільного виконання боржником своїх зобов»язань, та у зв'язку з ненаданням суду доказів щодо наявності підстав, з якими закон пов'язує можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає заяву недоведеною та безпідставною, в зв»язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 76-78, 81, 95, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відповідача (боржника) ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-1383/10 за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в п»ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко