ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7347/18

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/892/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07 травня 2019 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 16.05.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилався на те, що у 2018 році за участі відповідача сталася ДТП, постановою суду відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, відновлювальна вартість ремонту автомобіля, згідно висновку склала 13 507, 20 грн. В обґрунтування стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що зазнав душевних страждань у зв`язку з пошкодженням автомобіля, витрачав час на відновлення своїх прав та ремонт авто, внаслідок ДТП знижена якість життя, крім того, транспортний засіб використовувався для отримання доходу для родини.

В позові позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 29 507, 20 грн, з яких в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошові кошти в сумі 13 507, 20 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 10 000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження, з 22.05.2018 по 24.07.2018 перебував на амбулаторному лікуванні без госпіталізації. Зазначає, що відсутні докази, які б підтверджували свідоме бажання ОСОБА_2 отримати шкоду, завдяки джерелу підвищеної небезпеки, а саме автомобіля ОСОБА_1 . Наслідки від тілесних ушкоджень, які отримані внаслідок ДТП, є непоправними і будуть постійно проявлятися та відображатися на самопочутті і загальному стані здоров`я у майбутньому. В обґрунтування моральної шкоди посилається на фізичний біль, душевні страждання, моральні переживання, порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливість продовження активного способу громадського життя, постійний медичний нагляд та лікування.

В позові ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 20 000,00 грн у відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди, що пов`язана з ушкодженням здоров`я ДТП 19.05.2018, та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 6 000,00 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.05.2019 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 641, 21 матеріальної шкоди, 3 000, 00 грн моральної шкоди, а всього 14 641, 21 грн, а також стягнуто 818, 87 грн судового збору, 750, 00 грн витрат за автотоварознавче дослідження, 6 000, 00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги, а всього 7 568, 87 грн. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000, 00 грн моральної шкоди та 6 000, 00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_4 214, 50 грн витрат за участь у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції про задоволення вимог частково ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди обґрунтовано доведеністю вини та розміру заподіяної, як матеріальної, так і моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням майна, розмір якої в належний спосіб відповідачем по основному позову не спростований, та задоволення позовних вимог частково ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявність вини самого ОСОБА_2 , що сприяло виникненню ДТП, а також отримання останнім тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити частково рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.05.2019, та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь моральну шкоду пов`язану із отриманими тілесними ушкодженнями у ДТП в розмірі 20 000, 00 грн, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати понесені на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000, 00 грн.

За доводами скарги рішення місцевого суду є необґрунтованим, безпідставним, не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням матеріального та процесуального права.

У скарзі посилається, що вина учасника ДТП ОСОБА_1 взагалі не досліджувалась. Крім того, проведення інженерно-транспортної експертизи, в задоволенні клопотання якого судом безпідставно відмовлено, необхідно для повноти встановлення обставин, які мають значення для справи.

Заявник не погоджується зі стягнутою моральною шкодою на користь ОСОБА_1 , оскільки вона є необґрунтованою належними та допустимими доказами.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що заявлений ним в зустрічному позові розмір моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн не є завищеним, є співмірним зі ступенем тілесних ушкоджень отриманих в результаті ДТП та відповідає тривалості розладу здоров`я.

Разом з апеляційною скаргою представник ОСОБА_2 адвокат Селюх А.В. подав заяву про стягнення судових витрат у вигляді наданої професійної правничої допомоги, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які останній поніс на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2 000,00 грн, за участь в суді апеляційної інстанції під час оскарження рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.05.2019.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що власником автомобіля «DaciaLogan», д.н.з. НОМЕР_1 являється позивач ОСОБА_1 (а.с. 9).

19.05.2018 о 16 год 20 хв, в м. Чернігові по вул. Толстого, 94, біля магазину «Біля дому», ОСОБА_2 керував велосипедом радянського виробництва в напрямку вул. Музична, та змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб потерпілих не має. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.07.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП, стягнуто штраф у розмірі 340 грн (а.с. 36-37 справи №751/3408/18).

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 04.09.2018 вищевказану постанову залишено без змін (а.с.6-7).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу №198 від 10.07.2018, наданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 19.05.2018, станом на дату оцінки - 19.05.2018, з урахуванням суми ПДВ у вартості ремонтних матеріалів та у вартості складників складає 13 507, 20 грн; вартість відновлювального ремонту необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 19.05.2018, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників станом на дату оцінки - 19.05.2018, з урахуванням суми ПДВ у вартості ремонтних матеріалів та у вартості складників складає 11 641, 21 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження у ДТП 19.05.2018, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі - 0,00 грн, станом на 19.05.2018 становить 11 641,21 грн (а.с. 11-23).

В матеріалах справи мається видаткова накладна від 26.05.2018, згідно якої ОСОБА_1 сплатив за дзеркало бічне 1 090 грн (а.с. 113).

21.05.2018 ОСОБА_2 звертався до Чернігівської міської лікарні № 2 у відділення травматології травматологічний пункт, де йому встановлено, що під час травматизації 19.05.2018 встановлено діагноз: закритий перелом великого горбика голівки лівої плечової кістки зі зміщенням (а.с. 54).

Матеріали справи містять документи у підтвердження встановлення діагнозу ОСОБА_2 , висновки лікарів, дослідження, призначення лікування, перебування на лікуванні (а.с. 55, 57, 58, 59-72, 73, 74).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2018 за заявою ОСОБА_2 внесені відомості до реєстру за №0004530 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. По даному кримінальному провадженню ОСОБА_2 визнаний потерпілим (а.с. 135-137).

Згідно висновку експерта № 61 від 30.01.2019, при проведенні судово - медичної експертизи у громадянина ОСОБА_2 маються тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великого горбика лівої плечової кістки з розривом ротаційної манжети лівого плечового суглобу, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 19.05.2018, і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я на строк понад 21 добу (а.с. 138-140).

Рішення суду першої інстанції про задоволення частково вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди обґрунтовано доведеністю вини та розміру заподіяної, як матеріальної, так і моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням майна, розмір якої в належний спосіб відповідачем по основному позову не спростований, та задоволення позовних вимог частково ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявність вини самого ОСОБА_2 , що сприяло виникненню ДТП, а також отримання останнім тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

З таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення місцевого суду, погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_2 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою суду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4, розмір дійсної вартості заподіяного матеріального збитку, що визначається експертним шляхом і дорівнює сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку враховуючи часткове проведення ремонту транспортного засобу, про часткове задоволення вимог та відшкодування вартості відновлювального ремонту необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 19.05.2018, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, що становить 11 641, 21 грн.

Відповідачем вказаний розмір матеріальної шкоди не спростований в належний спосіб у суді першої інстанції.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги, що не вирішувалось питання винуватості чи не винуватості іншого учасника ДТП, а саме водія ТЗ ««DaciaLogan», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 та посилання щодо порушення судом першої інстанції при вирішенні клопотання про призначення інженерно-трасологічної експертизи для дослідження механізму та обставин ДТП, що могло вплинути на доведеність вини ОСОБА_1 та співвідношення та співрозмірність задоволенння вимог по первісному та зустрічному позову.

Положеннями ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається, матеріали справи містять клопотання про призначення інженерно-транспортної експертизи (а.с. 115, 127).

Ухвалою Новозаводського районного суду від 12.03.2019 (а.с. 129-130), у порядку визначеному нормами ЦПК України, у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено, оскільки за наявності чинної постанови про визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, передбачено застосування норм ч. 6 ст. 82 ЦПК України, за змістом якої постанова є обов`язковою для суду.

Відмовлено у задоволенні клопотання про призначення інженерно-транспортної експертизи і ухвалою від 25.06.2019 Чернігівського апеляційного суду (а.с.212).

Ч. 1 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Статтею 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, не ґрунтуються на нормах права доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права ОСОБА_2 на справедливий та неупереджений суд, та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 як матеріальної, так і моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням майна.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і доводи щодо вирішення позовних вимог на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 щодо визначення моральної шкоди враховуючи наступне.

Згідно із нормами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

З матеріалів справи вбачається, що підставою звернення до суду ОСОБА_2 з зустрічним позовом до ОСОБА_1 є дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 19.05.2018, внаслідок якої ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Разом з тим, як вже встановлено судом, постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.07.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП, стягнуто штраф у розмірі 340 грн (а.с. 36-37 справи №751/3408/18). Вказана постанова місцевого суду залишена без змін апеляційним судом (а.с. 6-7).

З досліджених судом матеріалів цивільної справи та адміністративної справи № 751/3408/18 не встановлено вини ОСОБА_1 під час ДТП 19.05.2018.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

З врахуванням наведеного, судом першої інстанції з врахуванням заявлених вимог, належним чином з`ясовано підстави позову та обґрунтування вимог, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000,00 грн моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги правильних висновків в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду доводи скарги про те, що вина учасника ДТП ОСОБА_1 не досліджувалась, а також про безпідставну відмову в проведенні інженерно-транспортної експертизи, оскільки така експертиза не стосується предмету доказування у справі, а саме про стягнення моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи залишення апеляційним судом рішення суду першої інстананції без змін, не підлягають стягненню судові витрати у вигляді наданої професійної правничої допомоги, які просив стягнути представник ОСОБА_2 адвокат Селюх А.В. на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2 000,00 грн, за участь в суді апеляційної інстанції під час оскарження рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.05.2019.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення у повному обсязі складено 17.07.2019.

Головуючий Судді: