Справа № 182/1710/19
Провадження № 4-с/0182/13/2019
У Х В А Л А

Іменем України

11.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Логвиненко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі скаргу ОСОБА_2 на постанови (про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, арешт коштів боржника та стягнення виконавчого збору від 22.02.2019 року) старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанови (про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, арешт коштів боржника та стягнення виконавчого збору від 22.02.2019 року) старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 липня 2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Відповідно до ст.273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо, зокрема, рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання). На зазначене рішення 03 грудня 2018 року було подано апеляційну скаргу, про що державному виконавцю було відомо. Не дивлячись на те, що рішення суду першої інстанції, в силу ч.2 ст.273 ЦПК України, не набуло законної сили через подання апеляційної скарги, 22 лютого 2019 року у цій справі державним виконавцев ОСОБА_3 було протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ним було отримано 04 березня 2019 року. Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Відповідно до ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Відповідно до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). За таких обставин звернувся до суду і просить визнати неправомірними та скасувати постанови старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2019 року, арешт майна боржника від 22.02.2019 року, арешт коштів боржника від 22.02.2019 року та стягнення виконавчого збору від 22.02.2019 року у ВП № 57459123.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 доводи скарги ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі і додатково суду пояснив, що про винесення рішення Нікопольським міськрайонним судом за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості його довірителю не було відомо. Як не було відомо і про відкриття виконавчого провадження за даним рішенням. Коли ОСОБА_2 дізнався про накладення арештів на його майно, він особисто поїхав до ВДВС та ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Державному виконавцю було достеменно відомо про те, що спірне рішення Нікопольського міськрайонного суду ними було оскаржено в апеляційному порядку. Він не повинен надавати докази апеляційного оскарження рішення суду у ВДВС, оскільки апеляційна скарга є у вільному доступі в судовому реєстрі і по ній відкрито провадження. 06.02.2019 року судом вже скасовувалась постанова державного виконавця, винесена при виконання спірного рішення суду, яке було ними оскаржено. Але, не дивлячи на це, державним виконавцем знову винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, арешти майна та коштів боржника і стягнення виконавчого збору, хоча державний виконавець знала, що вони вже звернулись в апеляційну інстанцію. Тобто, державним виконавцем 22.02.2019 року було відкрито виконавче провадження по фактично скасованому рішенню.

Старший державний виконавець Логвиненко Т.М. в судовому засіданні посилалась на те, що на виконання ВДВС 18.10.2018 року надійшла заява ПАТ «УкрСиббанк» про відкриття виконавчого провадження, разом з виконавчим листом № 2/0182/1702/18, виданим 11.09.2018 року Нікопольським міськрайонним судом, про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в солідарному порядку суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 1539ДИ009К від 19.05.2006 року в розмірі 13 985 доларів США 62 центів та пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 57 872, 60 грн., судового збору у розмірі 3 110, 42 грн., як зазначено у виконавчому документі, дата набрання чинності 27.08.2018 року. 06.02.2019 року Нікопольським міськрайонним судом було задоволено скаргу ОСОБА_2, визнано неправомірною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2018 року у звязку з тим, що сума боргу, зазначена в постанові про відкриття виконавчого провадження не відповідає сумі, яка зазначена у виконавчому документі. Тому 22.02.2019 року нею винесено нову постанову про відкриття виконавчого провадження із зазначенням правильної суми боргу, як передбачено виконавчим документом, у межах виконавчого провадження № 57459123. Виконавче провадження перебуває на виконанні, підстав для його завершення немає. До ВДВС не надходило ніякого судового рішення, ніяких документів про поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття апеляційної скарги до розгляду. Тому вважає, що у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Вислухавши представника скаржника ОСОБА_1, державного виконавця Логвиненко Т.М., дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого, відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні було встановлено, що Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 12 липня 2018 року було видано виконавчий лист № 182/6649/16-ц про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в солідарному порядку суми боргу за договором про надання споживчого кредиту № 1539ДИ009К 0) від 19.05.2006 року в розмірі 13 985 доларів США 62 центи, пеню в розмірі 57 872 грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 3 110 грн. 42 коп. 19.10.2018 року старшим державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57459123, в якому зазначено, що стягненню підлягає вже борг в сумі 451 181, 82 грн. 06.02.2019 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду постанова про відкриття виконавчого провадження № 57459123 за скаргою ОСОБА_2 було скасовано. 22.02.2019 року старшим державним виконавцем НМВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. було винесено нову постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.3). Як вбачається з тексту ухвали Дніпровського апеляційного суду про відкриття провадження по апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 - від 27.02.2019 року на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2018 року (суддя 1-ї інстанції Багрова А.Г.), апеляційна скарга направлена до суду 03.12.2018 року (а.с.12). Тобто набагато раніше, ніж була скасована постанова старшого державного виконавця НМВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2018 року по ВП № 57459123. Однак, цей факт не став перепоною для винесення ще однієї постанови про відкриття провадження за вищевказаним оспорюваним в апеляційному порядку рішенням Нікопольського міськрайонного суду.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.1,7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ч.1 ст.5 ЗУ "Про виконавче провадження", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених ЗУ "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання про необхідність задоволення скарги.

У відповідності до положень ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що викладені в скарзі вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.452 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.258-261, 353-354, 447-452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на постанови (про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, арешт коштів боржника та стягнення виконавчого збору від 22.02.2019 року) старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про:

- відкриття виконавчого провадження від 22 лютого 2019 року у ВП

№ 57459123;

- арешт майна боржника від 22 лютого 2019 року у ВП № 57459123;

- арешт коштів боржника від 22 лютого 2019 року у ВП № 57459123;

- стягнення виконавчого збору від 22 лютого 2019 року у ВП № 57459123.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6