Провадження №22-ц/812/1121/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 490/3925/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Коломієць В.В., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

до

ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Закупівлі ЮА»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 та Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради,

про визнання недійсними електронного аукціону, протоколу електронного аукціону та договору купівлі продажу квартири, яка продана на аукціоні

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , подану її представником ОСОБА_6

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену суддею Чулупом О.С. 22 травня 2019 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту ухвали не зазначена

у с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Закупівлі ЮА» про визнання недійсними електронного аукціону, протоколу електронного аукціону та договору купівлі продажу квартири, яка продана на аукціоні.

20 травня 2019 року представник позивача ОСОБА_6 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити АТ «Миколаївобленерго», ПАТ «Миколаївгаз», МКП «Миколаївводоканал», ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» проведення дій, направлених на припинення надання послуг до кв. АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості у майбутньому виконати рішення суду та порушить права неповнолітньої дитини .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з тим, що заявником не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на те, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідач ОСОБА_3 намагається відключити постачання всіх комунальних послуг до квартири, зробивши таким чином квартиру непридатну для проживання, просив скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги , а також те, що забезпечення позову шляхом заборони АТ «Миколаївобленерго», ПАТ «Миколаївгаз», МКП «Миколаївводоканал», ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» припинення надання послуг до спірної квартири не стосується предмету позову, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною 1 статті 150 ЦПК, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини 3 статті 152 ЦПК).

Необхідність вирішення цього питання випливає також з положень статті 10 ЦПК України, за змістом якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та рівноправності сторін, а суд зобов`язаний створити умови, за яких дотримувався б необхідний баланс їхніх процесуальних прав та обов`язків та була б гарантована реальна можливість захисту майнових та особистих (немайнових) прав сторін.

Таким чином, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу виконання рішення суду в разі задоволення його позову та обмежують, насамперед, права відповідача на розпорядження спірним майном на час розгляду та виконання такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Закупівлі ЮА» про визнання електронного аукціону недійсним, визнання проколу електронного аукціону недійсними та визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсними.

В порядку забезпечення цього позову представник позивача просив заборонити АТ «Миколаївобленерго», ПАТ «Миколаївгаз», МКП «Миколаївводоканал», ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» проведення дій, направлених на припинення надання послуг до кв. АДРЕСА_1 . Свою заяву представник мотивував тим, що не застосування таких заходів, погіршить ста квартири , що значно утруднить в майбутньому виконання рішення суду та порушить права неповнолітньої дитини.

Разом з тим, такий спосіб забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача не є співмірними з заявленими позовними вимогами.

Так, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Проте, заходи, які просить застосувати представник позивача не містять заборони саме відповідачу здійснювати певні дії, а стосується прав та обов`язків осіб, які не є учасниками справи.

За такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, в обраний позивачем спосіб, через його неспівмірність заявленим позовним вимогам.

Посилання представника позивача на те, що відповідач ОСОБА_3 , як теперішній власник квартири намагається вчиняти дій, направлені на відключення спірної квартири від комунальних послуг, належними доказами не підтверджені а відключення зазначеної квартири від електропостачання було пов`язано з виявленими енергопостачальною організацією порушеннями Правил користування електричною енергію для населення, про що було складено відповідний акт.

Інші доводи представника позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , подану її представником ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: В.В.Коломієць

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 5 липня 2019 року