ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/6451/18
провадження № 2/753/2063/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" лютого 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Расуловій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Посилаючи на те, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1, отримують житлово-комунальні послуги, при цьому не виконують зобов'язання по їх оплаті, чим спричинили позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині надання вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року, яка становить 13 890,98 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності з підтриманням позовних вимог, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з'явивились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідачам був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідачі відзив не подали.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1, отримують житлово-комунальні послуги, при цьому не виконують зобов'язання по їх оплаті, чим спричинили позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині надання вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати станом за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року, яка становить 13 890,98 грн.

Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором.

Позивачем, як обслуговуючою організацією, в указаний період щоденно надавались житлово-комунальні послуги. Відповідачі щомісяця отримували від позивача рахунки на оплату вказаних комунальних послуг із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період в загальній сумі 13 890,98 грн.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданих позивачем розрахунків, які перевірено судом, інфляційна складова боргу становить 3247,06 грн. та 3% річних - 679,68 грн.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Однак, як вбачається з відповіді з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" від 05.05.2018 року, відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день ухвалення судом рішення є неповнолітньою особою, а тому позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості задоволенню не підлягають.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, частково підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн., який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 66-68, 162 ЖК України, ст.ст. 526, 610, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої заадресою: АДРЕСА_2, ІПН: невідомий), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої заадресою: АДРЕСА_2, ІПН: невідомий) на користь Дочірнього підприємства «Дарниця-1» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-К, код ЄДПРОУ 30108660) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 13 890,98 грн., інфляційну складову боргу у сумі 3247,06 грн., 3% річних у сумі 679,68 грн., а всього - 17 817,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої заадресою: АДРЕСА_2, ІПН: невідомий), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої заадресою: АДРЕСА_2, ІПН: невідомий) на користь Дочірнього підприємства «Дарниця-1» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-К, код ЄДПРОУ 30108660) витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: